Справа № 461/4369/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/914/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2025 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. с. Токарівка (смт. Кудряцівка), Веселинівського району, Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 18.04.2025 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_10 , до якого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2024 за ч.2 ст.307 КК України застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження до досягнення ним повноліття, у невстановлений час та у невстановленому місці, але не пізніше 17.04.2025, маючи єдиний умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, в особливо великих розмірах, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», побоюючись бути викритим правоохоронними органами, використовуючи з метою конспірації своєї протиправної діяльності, багатоплатформовий клауд-месенджер «Telegram», користуючись у вказаному месенджері телеграм-акаунтом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під псевдонімом « ОСОБА_11 », діючи повторно, за попередньою змовою із невстановленою особою, яка у своїй злочинній діяльності використовує багатоплатформовий клауд-месенджер «Telegram», а саме акаунт під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» із псевдонімом « ОСОБА_12 », незаконно придбав в останньої особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон), яка містилася у полімерному пакеті у вигляді «майстер-кладу» у парку «Шевченківський Гай», неподалік вул. І. Вільде у м. Львові, за географічними координатами: 49.840990 24.062586.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, в особливо великих розмірах, у точно невстановлений час, але не пізніше 10:57 год. 18.04.2025, перебуваючи у парку «Шевченківський Гай», неподалік вул. І. Вільде у м. Львові, віднайшов за географічними координатами: 49.840990 24.062586, придбаний раніше «майстер-клад», у вигляді полімерного пакету із кристалоподібною речовиною білого кольору, та зберігав такий при собі з метою його подальшого збуту в роздріб, шляхом здійснення поштових відправлень, до 18.04.2025.

Так, 18.04.2025 приблизно о 12:15 год., за адресою: м. Львів, вул. Д. Данилишина, 6, працівниками УПП у Львівській області ДПП НПУ, в ході відпрацювання інформації було зупинено гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в ході спілкування повідомив, що зберігає при собі з метою подальшого збуту полімерний пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною. У відповідності до ст.34 ЗУ «Про Національну поліцію України» працівниками УПП у Львівській області ДПП НПУ було проведено поверхневу перевірку гр. ОСОБА_7 , в ході проведення якої у полімерному пакеті білого кольору, що знаходився у руках останнього, виявлено невідомий полімерний згорток, всередині якого зі слів ОСОБА_7 містилась особливо небезпечна психотропна речовина. Відтак, о 12:45 год. працівниками УПП у Львівській області ДПП НПУ гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано.

В подальшому, 18.04.2025, в період часу з 15:30 год. до 16:21 год., в ході проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у порядку визначеному ст. 208 КПК України, за адресою: м. Львів, вул. Д. Данилишина, 6, у ОСОБА_7 , працівниками поліції було виявлено та вилучено полімерний пакет із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон), загальною масою 619,4645 грам, що становить особливо великий розмір.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду змінити, та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнити від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

В мотивах апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не врахував, що він визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, добровільно видав наркотичні засоби, відповідно до досудової доповіді органі апробації, виправлення ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції від суспільства. Внаслідок вчинення злочину не заподіяно тяжких наслідків. Судом не обґрунтована неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого, його законного представника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник фактично порушує питання про недотримання судом першої інстанції визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

При призначенні покарання обвинуваченому з врахуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який навчається в Надбузькому ПАЛ з 02.09.2024 року по теперішній час за професією «Кухар», позитивно характеризується, до ОСОБА_7 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2024 за ч.2 ст.307 КК України застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження до досягнення ним повноліття, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував всі обставини, на які покликається захисник у апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2024 року за ч. 2 ст. 307 КК України до ОСОБА_7 застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження до досягнення ним повноліття.

Поряд з цим, під час дії застосованих до нього примусових заходів виховного характеру ОСОБА_7 вчинив аналогічний особливо тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відтак, з огляду на це, колегія суддів приходить до переконання, що він, вчинивши новий злочин, на шлях виправлення не став, а тому його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є неможливим.

Відтак, лише відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства сприятиме досягненню мети покарання, яка відповідно до ст. 50 КК України, полягає не лише у карі, а й у виправленні засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що підстав для зміни вироку Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2025 року із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - протягом трьох місяців з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4