Сарненський районний суд
Рівненської області _________________________________________________
Справа № 572/5856/25
Провадження № 1-кп/572/277/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року

Сарненський районний суд Рівненської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Сарненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000580 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , 28.07.2024 приблизно о 17 год., перебуваючи біля озера «Довге», що поблизу с. Тинне Сарненського району Рівненської області, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, в порушення вимог підпункту ґ) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 - Правила дорожнього руху), допустив останню до керування мотоциклом ТЕKKEN МН250GY-15, номер рами НОМЕР_1 , який на момент події незареєстрований у встановленому законом порядку в уповноваженому твані МВС, шляхом надання ним, як особою у володінні якої перебуває транспортний засіб, дозволу ОСОБА_6 на керування та здійснення руху на зазначеному мотоциклі для поїздки поблизу озера «Довге», що поблизу с.Тинне Сарненського району Рівненської області.

В подальшому за вищевказаних обставин ОСОБА_6 28.07.2024 приблизно о 18 год. у денну пору доби, керуючи технічно справним мотоциклом ТЕKKEN МН250GY-15, номер рами НОМЕР_1 , рухаючись на дорозі із сполученням с. Тинне - с. Зносичі Сарненського району Рівненської області, зі сторони с. Тинне Сарненського району Рівненської області в напрямку до с. Зносичі Сарненського району Рівненської області, в порушення вимог підпунктів а), б), ґ) пункту 2.1, підпунктів б), г), пункту 2.3, підпункту в) пункту 2.9, пункту 12.1. Правил дорожнього руху, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи без мотошолома, під час руху проявила неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінила, не впоралася з керуванням транспортним засобом та допустила виїзд мотоцикла вправо по ходу руху, де відбувся наїзд транспортного засобу на дерево породи «сосна».

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток лівої гомілки у верхній третині із частковим зміщенням: багатовідломковий перелом малогомілкової кістки, остеоепіфізіоліз/перелом медіальної щиколотки (кісточки) правого гомілковоступневого суглобу, які в своєму комплексі відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковані як допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження - за ст. 287 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаявся.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, повідомила, що з цивільним позовом звертатися не буде. Просила обвинуваченого суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК Україниі наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та її мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування шкоди потерпілій.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_4 раніше несудимий, неодружений, до адміністративної відповідальності не притягався. На обліку в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують відповідальність, даних про особу обвинуваченого, молодий вік останнього, та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у скоєному, позиції прокурора у справі, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення чи обмеження волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу, в межах санкції

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 50, 65-67, 75-76, 185 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів строком на 2 роки.

Речові докази залишити при матеріалах кримінального провадження:

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сарненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя