Справа № 185/1481/26
Провадження № 1-кс/185/117/26
У Х В А Л А

04 лютого 2026 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділення поліції № 2 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не судимого, не одруженого, на утриманні дітей та осіб похилого віку не має, групи інвалідності не має, військовослужбовець за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , в посаді оператора взводу радіорозвідки розвідувальної роти у військовому званні молодший сержант, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -

В С Т А Н О В И В

Клопотанням слідчого, яке надійшло до суду 03.02.2026 року, погодженим прокурором, порушується питання про застосування до підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, молодший сержант ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді оператора взводу радіорозвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , 01 лютого 2026 року, близько 14 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,12 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, не маючи права на керування автомобілями, в тому числі категорії В1, В, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Daewoo Nexia» номерний знак на чорному фоні «ЗСУ», здійснював рух у денний час доби, по автодорозі с. Вознесенське с. Водолазське Синельниківського району Дніпропетровської області у напрямку нерівнозначного перехрестя з головною автодорогою М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине».

У вказаний час по вказаній автодорозі М-30 «Стрий Тернопіль- Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» зі сторони м. Павлоград у напрямку м. Покровськ, Донецької області рухався автомобіль марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_3 головного сержанта взводу командира автомобільного відділення 3-го парашутно-десантного батальйону.

Під час руху, водійОСОБА_5 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, виїхав на перехрестя здійснюючи рух прямо для виїзду на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який наближався до даного перехрестя 01.02.2026, близько 14.00 годин, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з правою частиною автомобіля марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 , в порушенняст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9, 12.3, 10.1. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до яких:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;»;

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;»;

п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».;

п. 16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Дорожній знак 2.1. «Дати дорогу» Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8. - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою.

Внаслідок вказаної події водій автомобіля марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, СГМ. ЗТГК, забій обох половин грудної клітини. Закритий перелом кісток тазу: уламковий перелом вертлюгової западини, крижово-клубового зчленування, розрив лонного зчленування 2ст. Відкритий 1-2ст, сегментарний, багатоуламковий перелом в/3 -с/3 правої стегнової кістки. Рвано-забійна рана правої гомілки. Повна травматична ампутація правої нижньої кінцівки на рівні суглобу Лісфранка із багато уламковим переломом кісток передплюсни, які по своєму характеру відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, з якими госпіталізований до медичного закладу.

В умовах вказаної події, молодший сержант ОСОБА_5 , керуючи вищезазначеним транспортним засобом, мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди за умови виконання ним вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 на думку слідства полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

01.02.2026 о 21:36 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.02.2026 у порядку ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Підозра у вчиненні молодшим сержантом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, обґрунтовується наступними матеріалами та доказами наявними у кримінальному провадженні, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.02.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.02.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.02.2026, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 02.02.2026, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

На думку слідчого, яка погоджена з прокурором, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, підтримали своє клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник просили суд застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з перебуванням у військовій частині.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Слідчим доведено, що відносно підозрюваного провадиться досудове розслідування, оскільки даний факт за №0000021 від 01.02.2026 року зареєстрований в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ч.2 ст.286-1 КК України.

02.02.2026 року о 20 год. 00 хв. підозрюваним було отримано копію клопотання з доданими матеріалами про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п.п.1-5 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_5 останній є особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, раніше він не судимий, є військовослужбовцем ЗСУ.

Поряд з цим, додані до клопотання слідчого докази є вагомими і достатньо повно обґрунтовують підозру відносно ОСОБА_5 , щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

- перешкоджати кримінальному провадженню, а саме: незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші правопорушення;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: на теперішній час органами досудового розслідування злочинну діяльність підозрюваного ОСОБА_5 викрито не в повній мірі, оскільки здійснюється збір доказів, що також свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тому що підозрюваному ОСОБА_5 на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого злочину за який передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Вказані ризики вимагають застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, в зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Відповідно до ч. 4 с. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України належить до тяжкого злочину, обставини вчиненого злочину, майновий стан підозрюваного, якій має щомісячне грошове утримання як військовослужбовець в середньому 100 000.00 грн., та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд вважає за необхідне застосувати до нього розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч.3 ст.182 КПК України.

На підставі викладеного,керуючись ст.177, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання заступника начальника слідчого відділення поліції № 2 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 21 години 36 хвилин 01 квітня 2026 року.

Визначити суму застави у розмірі 66 560.00 гривень, які необхідно внести на депозитний розрахунковий рахунок № UA0017442, банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, код банку отримувача (МФО) 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року у справі відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спливу терміну тримання під вартою.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ. Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з - під варти у зв`язку з внесенням застави. Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_5 , буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця дислокацій військової частини НОМЕР_1 .

У разі внесення застави, строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків не може перевищувати двох місяців.

У випадку невиконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 194 КПК України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1