Справа № 445/25/25
Провадження № 1-кп/445/206/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів Львівської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001117 від 04.11.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

встановив:

04.11.2024 близько 18 год. 08 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки Hyundai Tucson, р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою по вул. Промисловій у м. Золочів Львівської області, у напрямку автодороги "Львів-Тернопіль", порушив вимоги Розділу 1, п.п. 1.5, - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; Розділу 2, п. 2.3 б) - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; Розділу 16 п.16.11 - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається о другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, Розділу 12 п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50/км/год., технічні вимоги дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 "ДОРОЖНІ ЗНАКИ" чинних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості у межах населеного пункту, виїжджаючи із другорядної дороги на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, не маючи завад технічного характеру в обмеженні видимості елементів дороги та учасників руху, не дав дорогу автопоїзду в складі сідлового тягача "Mercedes-Benz 1841LS", р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом "Schimitz", р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі зліва направо, з яким відбулось зіткнення, внаслідок чого останнього по інерції винесло на зустрічну смугу руху, по якій у цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter 319" р.н. НОМЕР_4 , із причіпом "Niewiadow", р.н. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 , з яким відбулося зіткнення.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля Hyundai Tucson, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких настала її смерть на місці події.

Такими діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання в межах нижньої межі санкції ч.2 ст.286 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України зі встановленням іспитового строку, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченого та з`ясуванням даних про його особу. При цьому судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.286 КК України, оскільки такий, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме вчинення неумисного тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого немає та просить застосувати до нього покарання в межах нижньої межі санкції ч.2 ст.286 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, без застосування додаткового покарання.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбуття основного покарання з випробуванням, з застосовуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, позицію потерпілого, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, та із застосуванням принципу гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Санкцією частини другої статті 286 КК України, окрім основного покарання, передбачено також додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, їх наслідки, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, позицію потерпілого, який просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, а також те, що останній є особою пенсійного віку, працює завідувачем навчальної лабораторії кафедри іноземних мов центру мовної підготовки Національної академії Національної гвардії України, за місцем праці характеризується позитивно, тому суд приходить до висновку про недоцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, в розмірі 45 266,38 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 45 266,38 грн. (сорок п`ять тисяч двісті шістдесят шість грн. 38 коп.) витрат на залучення експертів.

Скасувати арешт на майно, а саме: на автомобіль марки "Hyundai Tucson", р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2024.

Скасувати арешт на майно, а саме: на автомобіль марки "Audi A3" без р.н. VIN: НОМЕР_6 , автомобіль марки "Audi E Tron GT" без р.н. VIN: НОМЕР_7 , автомобіль марки "BMW 440I" без р.н. VIN: НОМЕР_8 , які перебувають у користуванні ОСОБА_10 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2024.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки "Hyundai Tucson", р.н. НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки "Audi A3" без р.н. VIN: НОМЕР_6 - залишити ОСОБА_11 ;

- автомобіль марки "Audi E Tron GT" без р.н. VIN: НОМЕР_7 - залишити ОСОБА_12 ;

- автомобіль марки "BMW 440I" без р.н. VIN: НОМЕР_8 - залишити ОСОБА_13 .

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1