ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/932/25 Справа № 932/8103/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2024р. про повернення скарги військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2024р. повернуто скаргу військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що представником військової частини НОМЕР_1 у поданій скарзі не було надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на її подання. З огляду на те, що скарга була подана після встановленого законом строку на оскарження бездіяльності слідчого, а особа, яка її подала, не підтвердила поважність причин такого пропуску, скаргу було повернуто.

Із вказаним судовим рішенням не погодився представник ВЧ НОМЕР_1 та оскаржив в апеляційному порядку.

Просить поновити пропущений з поважних причин строк апеляційного оскарження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що слідчий суддя формально підійшов до питання строків оскарження та не дослідив по суті наявність у повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, що суперечить ст. 2, 214 КПК України та практиці Верховного Суду і Конституційного Суду України.

Вважає, що ухвала не відповідає вимогам КПК України та підлягає скасуванню, оскільки суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України, зокрема обов`язку забезпечення ефективного судового захисту та належної правової процедури.

Зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду та положень КПК України, вирішальним є наявність у заяві відомостей про кримінальне правопорушення, а не формальне дотримання строків, і суд мав перевірити наявність таких відомостей, а не обмежуватися формальними підставами.

Вказує, що наведена позиція узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 17.06.2020 №4-р(11)/2020, яким наголошено на необхідності ефективного судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора у разі невнесення відомостей до ЄРДР та забезпечення реального доступу особи до судового захисту.

Зазначає, що слідчий суддя не дослідив матеріали справи на предмет наявності ознак кримінального правопорушення та обмежився формальною оцінкою строків, чим, на думку скаржника, не виконав завдання, визначені статтею 2 КПК України.

Вказує, що про бездіяльність слідчого стало відомо лише після спливу всіх розумних строків розгляду повідомлення про кримінальне правопорушення, при цьому на неодноразові звернення до ДБР надавались відповіді про затримку розгляду у зв`язку з великою завантаженістю слідчих.

Зазначає, що військова частина НОМЕР_1 з березня 2024 року перебуває в зоні ведення бойових дій у Донецькій області, а її особовий склад та керівництво виконують першочергові завдання із захисту держави, що об`єктивно впливає на можливість своєчасного звернення до суду.

Вказує, що штатний розклад військової частини не передбачає достатньої кількості діловодів для оперативного опрацювання значної кількості правопорушень, що також призвело до пропуску строку на оскарження з незалежних причин.

Вважає, що факт перебування військової частини в зоні бойових дій підтверджується самими матеріалами повідомлення про кримінальне правопорушення та підслідністю справи ДБР у місті Краматорську, однак суд ці обставини не дослідив.

Зазначає, що суд діяв упереджено, оскільки скарга була зареєстрована, розподілена та розглянута в один день без належного дослідження матеріалів, що, на думку скаржника, свідчить про формальний підхід до розгляду.

Вказує, що оскаржувана ухвала була винесена 17.09.2024 року, однак в системі «Електронний суд» оприлюднена лише 22.04.2025 року та не надсилалась військовій частині поштою, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження був пропущений з незалежних від неї причин.

Просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді від 17.09.2024 року. Оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, внести відомості до ЄРДР за повідомленням командира в/ч НОМЕР_1 .

Про дату, час та місце судового розгляду представник військової частини повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі зазначив про розгляд апеляційної скарги без участі представника військової частини НОМЕР_1 за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за наступне.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони.

Суд апеляційної інстанції визнає наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та вважає за можливе поновити цей строк.

З огляду на зазначене та виходячи з положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України про забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, апеляційний суд вважає наведені апелянтом причини для поновлення строку на апеляційне оскарження поважними, а відтак клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід задовольнити.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Норми ч. 2 ст. 9 КПК України передбачають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, а згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.

При цьому завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 4 цієї статті Кодексу встановлено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження, що приймаючи рішення про повернення скарги слідчий суддя послався на те, що відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України строк оскарження дій чи бездіяльності слідчого становить десять днів з моменту вчинення дії або бездіяльності.

Судом було встановлено, що війська частина звернулась до ТУ ДБР із заявою про внесення відомостей до ЄРДР та яку отримано 02.07.2024 року.

Скарга до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська була подана 15.09.2024 року, що підтверджується відомостями із системи «Електронний суд».

На переконання слідчого судді, що хоча у скарзі представник в/ч НОМЕР_1 ставить питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, однак, жодних доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку до скарги не надано.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у своїй скарзі до слідчого судді командир військової частини прохав поновити строк на оскарження бездіяльності ТУ ДБР, та у клопотанні щодо поновлення строку оскарження бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР зазначив, що на неодноразові звернення до Територіального управління ДБР у місті Краматорську щодо стану розгляду повідомлення про кримінальне правопорушення надавалась відповідь про можливу затримку через значну завантаженість слідчих. Водночас бездіяльність слідчого стала очевидною після спливу всіх розумних строків для повідомлення про результати розгляду, навіть з урахуванням цієї завантаженості.

З березня 2024 року весь керівний склад військової частини НОМЕР_1 разом із підрозділом перебуває в зоні бойових дій у Донецькій області, комунікація з органами державної влади здійснюється лише в межах наявних ресурсів і після виконання бойових завдань. Лише після цього частина має можливість займатись іншими питаннями, зокрема оскарженням дій або бездіяльності слідчих.

Крім того, штатний розклад військової частини не передбачає достатньої кількості діловодів для опрацювання значної кількості військових правопорушень, що об`єктивно призводить до затримок у підготовці та поданні скарг до суду.

З огляду на наведене, військова частина НОМЕР_1 пропустила строк на оскарження бездіяльності слідчого з об`єктивних і незалежних від неї причин, у зв`язку з чим ставить питання про поновлення цього строку.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Тобто, можливість поновлення вищезазначеного строку кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим, чи були причини його пропуску поважними.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому про поважність причин для поновлення процесуального строку може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася зі скаргою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 30.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України», правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Таким чином слідчий суддя, повертаючи скаргу на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР належним чином не врахував та не оцінив доводи військової частини щодо причин пропуску строку на оскарження дій слідчого ТУ ДБР та не врахував, що військова частина НОМЕР_1 перебуває в зоні ведення бойових дій в Донецькій області. Не враховано слідчим суддею, що з моменту ініціювання кримінального провадження військовою частиною першочергово вживались відповідні заходи в умовах воєнного стану та виконання особовим складом військової частини обов`язків по захисту Держави. Скарга слідчому судді щодо невнесення відомостей до ЄРДР щодо самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_7 , була подана з метою правового реагування поданої заяви до ТУ ДБР про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що поза увагою слідчого судді залишились вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема, право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно повернуто апеляційну скаргу військовій частині, оскільки пропущений строк на оскарження бездіяльності слідчого ТУ ДБР є поважним та підлягає поновленню.

На думку колегії суддів, висновок слідчого судді про повернення скарги командира військової частини у зв`язку з відмовою в поновлені строку на звернення зі скаргою, є необґрунтованим, а прийняте рішення таким, що підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду, оскільки фактично скарга командира військової частини не розглядалась слідчим суддею по суті, доводи скарги не досліджувались слідчим суддею, а тому не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції слід дослідити всі обставини справи, перевірити доводи апеляційної скарги та звернути увагу на неточності, допущені у вимогах скарги. Зокрема, представник ВЧ НОМЕР_1 у скарзі посилається на повідомлення №5299 від 30.06.2024 року про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, однак фактично долучає повідомлення №5213 від 27.06.2024 року щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, відповідно до опису поштового вкладення, у скарзі зазначено повідомлення №5299 від 30.06.2024 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 .

Суду необхідно перевірити зазначені неточності в скарзі представника ВЧ НОМЕР_1 та за результатами розгляду прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 376, 404-407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.01.2025р. про відмову у задоволенні скарги представника ВЧ НОМЕР_1 , на бездіяльність уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР скасувати та призначити новий судовий розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді