Справа № 444/4962/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/468/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» - ОСОБА_6 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 07 квітня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовква Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 03.09.2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення, а саме час його затримання з 03.09.2024 по період часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою 05.09.2024 та по день набрання законної сили цим вироком суду включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_12 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 до ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_3 ), 500000 (п`ятсот тисяч) грн відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 (РНОКІІП НОМЕР_3 ), 32 000 (тридцять дві тисячі) грн відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_3 ), відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, у розмірі 288 000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 500000 (п`ятсот тисяч) грн відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 48 000 (сорок вісім тисяч) грн відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 12 899 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 80 коп. відшкодування витрат на поховання.

Вирішено питання з арештом майна, речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 03 вересня 2024 року приблизно о 19:00 год, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 508», р.н. НОМЕР_5 , рухаючись по автодорозі «Жовква-Кам`янка-Бузька» неподалік с.Малі Передримихи Львівського району Львівської області, на нерегульованому перехресті цієї автодороги із дорогою до с. Малі Передримихи, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, керуючи технічно-справним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння (1,8 % проміле), рухаючись по головній дорозі та здійснюючи маневр повороту ліворуч на другорядну, не надав дорогу мотоциклу марки «Suzuki Boulevard», р.н. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку, через перехрестя - прямо, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення вказаних транспортних засобів, та усвідомлюючи це, залишивши свій транспортний засіб, з місця дорожньо-транспортної пригоди втік, при цьому завідомо залишив потерпілого ОСОБА_14 без допомоги, який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, так як ОСОБА_7 мав змогу надати потерпілому допомогу та сам поставив останнього в небезпечний для життя стан.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла «Suzuki Boulevard», р.н. НОМЕР_6 , ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і знаходяться у причинно- наслідковому зв`язку зі смертю.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 , тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 завідомо залишив без допомоги ОСОБА_14 , який перебував в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, оскільки ОСОБА_7 мав змогу надати останньому допомогу та сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України.

Не погоджуючись із цим вироком, представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» - ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Яворівського районного суду Львівської області від 07 квітня 2025 року в частині цивільних позовів скасувати; змінити вирок та в задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_13 , до ПрАТ «СК «Еталон» - відмовити; змінити вирок та в задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ПрАТ «СК «Еталон» відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог представник цивільного відповідача покликається на те, що оскаржений вирок в частині цивільного позову винесений з порушенням норм матеріального права. Ці правовідносини регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п. 27.5 ст. 27 якого відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно з полісом №ЕР-216879624 сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, встановлена в розмірі 320 000 грн. Тобто вимога позивача про стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» 288 000 грн страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника для неповнолітнього перевищує страхову суму (ліміт відповідальності страховика).

Як вказує апелянт, при винесенні рішення в частині цивільних позовів суд не врахував страхову суму (ліміт) в розмірі 320 000 грн. Всупереч норм закону, суд призначив стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_15 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 , 32 000 грн та 288 000 грн, а на користь ОСОБА_10 48 000 та 12 899,80 грн. Разом всі виплати складають 380 899,80 грн, що перевищує страхову суму в розмірі 320 000 грн.

03 червня 2025 року представник потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, оскільки згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-IV, не є обов`язковим. Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Стосовно суми страхового відшкодування вказує, що страхова відповідальність обвинуваченого була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» (поліс №216979624); сума страховано відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, встановлена у розмірі 320 000 грн на одного потерпілого. Витрати на поховання понесла ОСОБА_10 , такі становити 12 899,80 грн. Згідно п. 27.3 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховий випадок стався 03 вересня 2024 року; мінімальна заробітна плата з квітня 2024 року становила 8 000 грн.

На дату смерті ОСОБА_16 був неодружений, має неповнолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який визнаний потерпілим від кримінального правопорушення та також має право на відшкодування моральної шкоди. Таким чином, 12/2 х 8 000 грн = 48 000 грн. Тобто 6 мінімальних заробітних плат становить 48 000 грн. При цьому обов`язок з відшкодування шкоди в межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика - ПрАТ «СК «Еталон».

За цих обставин, сума, яка стягнена вироком суду по цивільному позову ОСОБА_10 становить 60 899,80 грн, що в межах страхової виплати.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 07 квітня 2025 року в частині цивільних позовів залишити без змін.

04 червня 2025 року ОСОБА_11 , яка діє як представник ОСОБА_12 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 , подала відзив на апеляційну скаргу, у яких вказує, що страхова відповідальність обвинуваченого була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон». Згідно з вимогами п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на день настання страхового випадку), на користь неповнолітнього сина загиблого має бути сплачено 6 мінімальних заробітних плат, що становить 48 000 грн.

Також зазначає, що згідно з п. 27.2 ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. При цьому шкода відшкодовується, зокрема дитині, до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більше як досягнення ним двадцяти трьох років). Відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Таким чином, страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника становить 288 000 грн. Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, встановлена в розмірі 320 000 грн на одного потерпілого. Саме таку суму і стягнув Яворівський районний суд Львівської області - 288 000 грн відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, та 32 000 грн відшкодування моральної шкоди.

За цих обставин, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області у справі №444/4962/24 від 07 квітня 2025 року в частині цивільних позовів залишити без змін.

У судове засідання представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «Еталон» ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подав, що, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, а також позицію учасників провадження, не перешкоджає проведенню розгляду у його відсутності.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційних вимог.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, оскаржений вирок суду залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_10 та представник потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_11 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, пославшись на її безпідставність.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України установлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також вид і міра призначеного йому покарання, підтверджуються матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 368, ч.ч. 3, 4 ст. 374 КПК України, передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Ці вимоги закону в ході вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні судом дотримані в повному обсязі.

Як слідує з матеріалів судового провадження, законний представник ОСОБА_18 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 заявила цивільний позов, у якому просила, зокрема, стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» 48 000 грн відшкодування моральної шкоди та 288 000 грн відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника.

У свою чергу, потерпіла ОСОБА_10 у поданому цивільному позові просила, зокрема, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» 48 000 грн відшкодування моральної шкоди та 12 899,80 грн відшкодування витрат на поховання.

Вирішуючи зазначені цивільні позови, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_18 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 та ОСОБА_10 щодо стягнення із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» страхового відшкодування, а саме: на користь ОСОБА_18 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 , стягнув 32 000 грн відшкодування моральної шкоди та 288 000 грн відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. При цьому суд позовну вимогу про стягнення моральної шкоди із страхової компанії задовольнив частково, оскільки взяв до уваги ліміт страхового відшкодування; на користь ОСОБА_10 стягнув 48 000 грн відшкодування моральної шкоди та 12 899,80 грн відшкодування витрат на поховання.

Так, судом установлено, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 508», р.н. НОМЕР_5 , здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Suzuki Boulevard», р.н. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла «Suzuki Boulevard», р.н. НОМЕР_6 , ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-216979624 підтверджується, що страхова відповідальність водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 508», р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон»; сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю встановлена в розмірі 320 000,00 грн на одного потерпілого.

Вказаний транспортний засіб страховик прийняв на страхування на випадок заподіяння шкоди третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на день настання страхового випадку; далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, ухваленому в постанові від 4 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц; провадження № 14-176 цс 18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ПрАТ «СК «Еталон» на користь законного представника ОСОБА_18 , яка діє в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 , та потерпілої ОСОБА_10 матеріальну та моральну шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі № ЕР-216979624.

Доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «Еталон» про те, що оскаржений вирок в частині вирішення цивільного позову до страховика не відповідає обставинам справи та вимогам закону, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, в апеляційній скарзі представником цивільного відповідача оспорюється загальний розмір виплат потерпілим, який становить 380 899,80 грн, що, на думку апелянта, перевищує страхову суму в розмірі 320 000 грн.

Втім, сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, згідно з полісом № НОМЕР_7 , встановлена в розмірі 320 000 грн на одного потерпілого.

Згідно з вимогами п. 27.3 ст. 27 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

При цьому шкода відшкодовується, зокрема дитині, до досягнення нею вісімнадцяти років (студенту до закінчення навчання, але не більше як досягнення ним двадцяти трьох років). Відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

З урахуванням мінімальної заробітної плати, яка на день настання страхового випадку становила 8 000 гривень, страхове відшкодування на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_13 у зв`язку з втратою годувальника, як правильно визначив суд першої інстанції, становить 288 000 грн.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Тобто на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_10 зі страховика мало б бути стягнуто по 6 мінімальних заробітних плат, тобто по 48 000 грн моральної шкоди. Втім, враховуючи розмір страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, а також страховий ліміт у розмірі 320 000 грн, місцевий суд правильно стягнув на користь законного представника ОСОБА_12 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_13 , 32 000 грн відшкодування моральної шкоди.

У свою чергу, розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутий з ПрАТ «СК «Еталон» на користь потерпілої ОСОБА_10 правильно визначений у сумі 48 000 грн.

Крім цього, потерпіла ОСОБА_10 понесла витрати на поховання у розмірі 12 899,80 грн.

Як визначено п. 27.4 ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку

Колегією суддів установлено, що сумарна сума витрат на поховання загиблого ОСОБА_14 становить 12 899,90 грн, що підтверджується видатковими накладними №2345502, №234501 від 04 вересня 2024 року, №216824 від 06 вересня 2024 року.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про стягнення зі страховика на користь потерпілої ОСОБА_10 витрат на поховання в розмірі 12 899,90 грн, що відповідає вимогам Закону.

Доводи представника цивільного відповідача про те, що обов`язок у ПрАТ «СК «Еталон» стосовно виплати страхового відшкодування виникає лише після звернення до страхової компанії із відповідною заявою у порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-IV, є неспроможними.

Так, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к, провадження № 13-24 кс19), для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК, попереднє звернення потерпілого до цього страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-IV, не є обов`язковим.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

За наведеного, у законного представника ОСОБА_12 , яка діє в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 , та потерпілої ОСОБА_10 не виникло обов`язку щодо звернення до ПрАТ «СК «Еталон» із заявою про виплату їм страхового відшкодування.

Переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, представником цивільного відповідача в його апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Яворівського районного суду Львівської області від 07 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» - ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4