Справа № 588/512/25
провадження № 1-кп/588/18/26
У Х В А Л А

06 лютого 2026 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Білка Охтирський район Сумської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, розлучений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Тростянецького районного суду Сумської області перебуває указане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , якому відповідно до ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08.02.2025 обрано запобіжні захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, остання від 10.12.2025 строком до 07.02.2026 року включно та визначено суму застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 грн.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, яке мотивував тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого спричинено смерть потерпілому. Обґрунтованість пред`явленого обвинувачення підтверджується на думку прокурора зібраними під час досудового розслідування доказами. Ураховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу ОСОБА_4 , відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, прокурор вважав, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин, оскільки підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілих, з метою зміни їх показань, оскільки останні висловлювали відповідні побоювання в попередніх судових засіданнях; незаконно вплинути на експертів у цьому кримінальному провадженні експертів Сумського обласного бюро СМЕ, які на цей час проводять судово-медичну комісійну експертизу; вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі з метою приховування обставин вчинення правопорушення, у якому обвинувачується. Таким чином, на думку прокурора лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть цього зробити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо вказаних в клопотанні ризиків захисник зазначив, що всі ризик за час розгляду справи втратили значення, крім ризику переховування від суду. Але цей ризик також є мінімальним оскільки обвинувачений співпрацює в розслідуванні справи, надає показання, бере добровільну участь у слідчих діях, бажає встановлення істини у справі та скорішого завершення судового розгляду. З часом ризики неминуче втрачають свою актуальність.

ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

За таких умов захисник просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора, щодо продовження строку тримання під вартою. Категорично заперечували проти зміни запобіжного заходу на домашній арешт, мотивуючи тим, що поряд з місцем проживання обвинуваченого проживають їх родичі, життя яких буде під загрозою.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу та враховуючи позицію захисту суд виходить з таких мотивів.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім як, у випадку, коли вона підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом установлено, що ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 лютого 2026 року включно та визначено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400 грн.

Діяння ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за частиною 1 статті 115 КК України. Указане кримінальне правопорушення відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, крім вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, на які посилається прокурор у клопотанні і причетність до вчинення якого ОСОБА_4 , не заперечує, суд також враховує тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим та його особу, зокрема, те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, є особою 60 років, має задовільний стан здоров`я, розлучений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, постійного місця роботи чи навчання не має, за місцем проживання характеризується негативно, як схильний до зловживання спиртними напоями і до появи у громадських місцях в нетверезому стані, фактично живе не за місцем реєстрації, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

На думку суду ризик впливу на експертів дійсно існує оскільки проведення призначеної у справі комісійної судово-медичної експертизи дійсно затягується, що може впливати на інтереси обвинуваченого, на запит суду було отримана інформація, що не можливо провести експертизу в коротші терміни, на даний час в процесі виконання експертизи, які надійшли в квітні травні 2025 року. Станом на день розгляду клопотання прокурора відомостей про виконання експертизи до суду не надходило.

Ці обставини у сукупності вказують на наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Домашній арешт до обвинуваченого на цьому етапі неможливо застосувати у зв`язку з тим, що даний вид запобіжного заходу не забезпечить постійний візуальний контроль за обвинуваченим, що дасть змогу незаконно впливати на потерпілих, які беруть активну участь у судовому розгляді і обґрунтовано побоюються за свою безпеку. Крім того, не має інших членів родини які проживали б з ним, не встановлені достатні соціальні зв`язки обвинуваченого. Місце фактичного проживання до тримання під вартою не співпадало з місцем його реєстрації. Зараз за цим будинком ( АДРЕСА_2 ), зі слів сторони захисту, доглядають сторонні люди. Будинок знаходиться в с.Білка Охтирського району Сумської області, що теж ускладнює можливість здійснення контролю за умовами домашнього арешту.

В силу статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вказаний запобіжний захід не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім тієї, що підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд зауважує, що суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Відповідно є однією з підстав для обрання запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти названим ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України на цьому етапі судового розгляду.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, в даному випадку, не є ефективним, а тому в клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою підлягає задоволенню на строк два місяці.

Суд враховує доводи сторони захисту, про те, що судовий розгляд затримується з підстав які не залежать від обвинуваченого, а саме тривалий строк проведення призначеної у справі експертизи, а також той факт, що експертиза була призначена на клопотання саме сторони захисту. Посилання захисника на те, що експертиза призначена для виправлення помилок допущених на етапі досудового розслідування спростовуються тим, що обвинувачений на тому етапі і на початку судового розгляду не надавав свідчень щодо обставин події, механізму завдання шкоди. Тому у органів слідства не було підстав та можливості провести слідчий експеримент та призначити відповідні експертизи для перевірки його результатів.

Оскільки злочин в якому обвинувачюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства, його наслідком стала смерть людини, держава має особливі зобов`язання щодо належного розслідування кожного такого випадку. Це є позитивним зобов`язанням в силу права людини на життя гарантованим статтею 2 Європейської конвенції з прав людини та статтею 27 Конституції України.

Також судом враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого. У цьому кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано ОСОБА_4 08.02.2025 і з того часу вид запобіжного заходу не змінювався. ОСОБА_4 знаходиться під вартою майже один рік, при цьому з 29.08.2025 після задоволення клопотання про призначення у справі комісійної судово-медичної експертизи інші питання, крім продовження запобіжного заходу, у справі не вирішувались. Суд вважає недопустимим тривале продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на безальтернативній основі. Ухвалою від 10.12.2025 було визначено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400 грн, яка обвинуваченим не була внесена.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі частини 5 статті 182 КПК України вважаю необхідним щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину визначити суму застави у максимальному розмірі визначеному цією статтею, а саме 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 грн.

При цьому покласти на ОСОБА_4 обов`язки, визначені пунктами 1-4, 8 частини 5 статті 194 КПК України в разі внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі порушення вказаних обов`язків при внесенні застави, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Держбюджету України.

За таких обставин, керуючись положеннями статей 183, 194, 197, 315, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 квітня 2026 року включно.

Визначити заставу в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач: ТУ ДСА України в Сумській області код: 26270240, назва банку: ДКСУ м.Київ МФО: 820172, розрахунковий рахунок: UA0008869.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування із потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; 5) здати на зберігання до Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1