Справа № 522/853/26
Номер провадження № 1-кп/522/2376/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000785 від 07.11.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красненьке, Кривоозерського району, Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційного непрацевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16.09.2024 вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

Епізод № 1. 1. 02 листопада 2025 року о 04 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на перетині вулиць проспект Шевченко та провулок Шампанський в місті Одесі, знайшов на землі дві банківські картки АТ «Сенс Банк» за банківським рахунком НОМЕР_1 та АТ КБ «Приват Банк» за банківським рахунком НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_4 . Вказані банківські картки були втрачені ОСОБА_4 з власної необережності.

2. У подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що виявлені ним банківські картки є засобом доступу до банківських рахунків, а наявні на банківських рахунках кошти є чужою власністю, не вчинив жодних дій щодо встановлення власника карток чи їх повернення, діючи умисно, маючи прямий умисел, спрямований на привласнення офіційних документів, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання карток у власних корисливих цілях, а саме - для заволодіння грошовими коштами, привласнив вищевказані картки, які відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банку та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційними документами, оскільки містять зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та видані повноважними особами юридичних осіб, а саме, - імітовані у АТ «Сенс Банк» та АТ КБ «Приват Банк» з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_4 можливості використовувати зазначені призначенням, тобто умисно привласнив вказані офіційні документи.

3. Епізод № 2. Окрім того, ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, та звільненим від відбування покарання на підставі ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки, маючи незняту та непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив новий майновий злочин в період іспитового строку за таких обставин.

4. Так, достовірно знаючи, що в Україні триває воєнний стан, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів,повторно, переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись що його дії залишаються непомітними для оточуючих, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти, які зберігались на рахунках АТ «Сенс Банк» за банківським рахунком НОМЕР_1 та АТ КБ «Приват Банк» за банківським рахунком НОМЕР_2 , що фактично належали ОСОБА_4 , наступним чином.

5. Так, ОСОБА_6 , 02 листопада 2025 року у період часу з 05 год. 40 хв. по 08 годину 00 хв., перебуваючи на території міста Одеси, використовуючи банківські картки АТ «Сенс Банк» за банківським рахунком НОМЕР_1 та АТ КБ «Приват Банк» за банківським рахунком НОМЕР_2 , за допомогою платіжного терміналу, отримав доступ до вказаних рахунків, належних ОСОБА_4 , та заволодів її грошовими коштами на загальну суму 3415 гривень 16 копійок шляхом розрахунку.

6. Так, ОСОБА_6 , використовуючи банківську картку АТ «Сенс Банк» банківським рахунком НОМЕР_1 , що належить

ОСОБА_4 здійснив розрахунки:

- 4 рази у магазині «Гурман» за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 23 на загальну суму 785 гривень 77 копійок;

- 1 раз у магазині «Сільпо» за адресою: м. Одеса, вул. Довженка, буд. 4 на суму 269 гривень 98 копійок;

- 2 рази у магазині «Варус» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, буд. 22, на загальну суму 845 гривень 00 копійок,

- 1 раз у ломбарді «Перший» за адресою: м. Одеса, Книжковий провулок, 1, на суму 250 гривень 00 копійок,

- 2 рази у кондитерському магазині за адресою: м. Одеса, вул.Європейська, 91, на загальну суму 762 гривні.

7. Крім того, ОСОБА_6 , використовуючи банківську картку АТ КБ «Приват Банк» за банківським рахунком НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 здійснив 02 листопада 2025 року у період часу з 05 год. 55 хв. по 07 год. 32 хв. розрахунки за оренду електросамокатів компанії «Bolt» 7 разів на загальну суму 502 гривні 41 копійка.

8. Таким чином, ОСОБА_7 , таємно викрав із банківських рахунків АТ «Сенс Банк» НОМЕР_1 та АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_2 , які фактично належать потерпілій ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 3415 гривень 16 копійок, спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

ІІ. Позиція обвинуваченого

9. Обвинувачений ОСОБА_6 допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та пояснив, що дійсно 02 листопаді 2025 року він привласнив банківські картки та проводив банківські розрахунки використовуючи їх.

ІІІ. Позиція потерпілої

10. Потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що при призначенні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

ІV. Оцінка суду

11. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

12. Враховуючи показання обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані:

за Епізодом № 1 за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів,

за Епізодом № 2 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

13. Вина ОСОБА_6 у скоєному доведена у повному обсязі.

VI. Призначення покарання

14. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до статті 66 КК є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

15. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до статті 67 КК Суд не встановив.

16. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що згідно із статтею 12 КК є кримінальним проступком та тяжким злочином;

- враховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів протиправної діяльності);

- особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

- наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують таке;

- те, що він має непогашену судимість за вчинення умисного злочину;

17. За таких обставин Суд доходить висновку, що відсутні підстави для обрання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, але обираючи таке, є всі підстави обрати його не в межах максимальної санкції закону, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

18. При призначенні покарання згідно з вимогами статті 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, сукупність всіх даних, які характеризують обвинуваченого, а також спосіб і обставини вчинення діянь, суд дійшов висновку, що за вчинені кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції зазначеної статті, за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі в межах санкції зазначеної статті,

19. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

20. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, суд визначає остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

21. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань Суд не знаходить.

22. Суд не вважає за необхідне застосовувати приписи статті 75 КК в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2024, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

23. Крім того, згідно положень ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

24. Отже, на момент ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні, Суд зобов`язаний застосувати ст. 71 КК України, оскільки 16.09.2024 Ульяновським районним судом Кіровоградської області щодо ОСОБА_6 був ухвалений попередній вирок, про який наразі відомо суду.

25. Відповідно до вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2024 ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

VII. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

26. Цивільний позов по справі не заявлявся.

27. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.03.2026 обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2026.

28. Відповідно до ст. 374 КПК України суд, при ухваленні вироку приймає, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

29. У пунктах 46, 47 рішення у справі «Руслан Яковенко проти України», заява № 5425/11, рішення від 04 червня 2015 року, ЄСПЛ чітко розмежував підстави обмеження гарантій, встановлених ст. 5 Конвенції.

30. Суд зазначив, що попереднє ув`язнення в розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

31. Також Суд вказав, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» п. 1 ст. 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. У зв`язку з цим, Суд дійшов висновку, що словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили, оскільки це виключатиме випадки затримання під час судового засідання осіб, яких за результатами судового розгляду було засуджено і які на такий судовий розгляд з`явилися, ще будучи вільними, незалежно від доступних їм засобів юридичного захисту (див. рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany), від 27 червня 1968 року, С. 23, п. 9, Series А № 7).

32. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.

33. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК.

Із цих підстав,

керуючись статтями 349, 368, 370-371, 373-374, 376, Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

2. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

3. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2024 у виді 1 місяця позбавлення волі та визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

4. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

5. На підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України, зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період часу з 29.12.2025 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

6. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» обраний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

7. DVD+R диск, з написом «Vebratim», 4.7 GB, 120 min, 16х, з копією відео фіксації, з камери внутрішнього відеоспостереження, що розташовані у магазині «Гурман» за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 23; DVD+R диск, з написом «Vebratim», 4.7 GB, 120 min, 16х, з копією відео фіксації, з камери внутрішнього відеоспостереження, що розташовані у магазині «Варус» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, буд. 22;

DVD+R диск, з написом «Vebratim», 4.7 GB, 120 min, 16х, з копією відео фіксації, з камери внутрішнього відеоспостереження, що розташовані у магазині «Сільпо» за адресою: м. Одеса, вул. Довженка, буд. 4, файл відео фіксації на DVD+R диску, з написом «Vebratim», 4.7 GB, 120 min, 16х, з камери зовнішнього відеоспостереження, що розташована: проспект Шевченка - кут провулку Шампанський - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1