ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6131/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1661/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Колабораційна діяльність
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 16 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , неодруженого, не працюючого, має повну середню освіту, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, на наркологічного, психіатричному обліках не перебуває, раніше не судимого.

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено раховувати з 24 січня 2023 року.

Як установив суд, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, зокрема м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, представниками збройних сил та інших державних органів Російської Федерації взято під контроль будівлі і споруди, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі, а також створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації.

Зокрема встановлено, що у період не пізніше 04 червня 2022 року (точну дату та час встановити не виявилось можливим) представниками окупаційних органів влади на території м. Ізюм Харківської області створено незаконний правоохоронний орган т.зв. «народна міліція», який в подальшому було реорганізовано в «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», та підпорядковані йому підрозділи, зокрема т.зв. «Изюмское отделение народной милиции Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области».

Крім того, 18 липня 2022 року відповідно до наказу голови «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_9 «Временная гражданская администрация Харьковской области» перейменована на «Военно-гражданскую администрацию Харьковской области», у зв`язку з чим вказаний незаконний правоохоронний орган «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» як її структурний підрозділ змінив свою назву на «Управление внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области».

Так, у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, у період часу не пізніше 04 червня 2022 року виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , 04 червня 2022 року добровільно прибув за місцем знаходження незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, т.зв. «народної міліції» за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Ізюм, пров. Георгіївський, буд. 2, з метою працевлаштування, пройшов співбесіду та оформив документи для зайняття посади «оперуповноваженого карного розшуку» у вказаному незаконному правоохоронному органі.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, не пізніше 04 червня 2022 року (більш точний час у ході судового розгляду не встановлений) ОСОБА_7 був призначений на посаду «оперуповноваженого карного розшуку» у незаконному правоохоронному органі - т. зв. «народної міліції», яке в подальшому було реорганізовано в «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», та підпорядковані йому підрозділи, зокрема т.зв. «Изюмское отделение народной милиции Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», та дислокувалось за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 50.

Після зайняття вказаної посади ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, у період з 04 червня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) по 08 вересня 2022 року виконував покладені окупаційною владою обов`язки «оперуповноваженого карного розшуку» незаконного правоохоронного органу (який з 18.07.2022 перейменований на «Управление внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области»), зокрема приймав заяви від місцевих жителів, відбирав пояснення у свідків, брав участь в оглядах місця події.

В подальшому, починаючи з 08 вересня 2022 року незаконний правоохоронний орган т.зв. «Изюмское отделение полиции Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» (який з 18.07.2022 перейменований на «Управление внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области») припинило свою діяльність у зв`язку з деокупацію м. Ізюм Ізюмського району Харківської області.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить направити судову справу за №638/6131/23 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що на його думку вирок було ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме було допущено неповноту судового розгляду.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000743 був складений старшим слідчим 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області старшим лейтенантом ОСОБА_10 та затверджений процесуальним керівником у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки обласної прокуратури прокурором ОСОБА_11 .

Однак до суду із вказаним обвинувальним актом 16.06.2023 звернувся Заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_12 , що підтверджується відповідним супровідним листом вих. № 10-3140-23ВИХ 24000 від 16.06.2023.

Втім Заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 не є процесуальним суб`єктом, який має повноваження на звернення до сулу з обвинувальним актом.

Також звертає увагу на те, що експертом-начальником зонального експертного сектора Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки і судових експертиз (ЇСТЕ) СБУ в УСБУ в Харківській області ОСОБА_14 було проведено експертизу за матеріалами кримінального провадження №0003226 від 25.10.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а також надано висновок, який не містить однозначного результату, що означає, що даний висновок не може бути допустимим доказом, тим більше в контексті ч. 7 ст. 111-1 КК України, де передбачається особливо тяжке покарання.

У вказаному експертному дослідженні експерт не зміг вирішити питання: чи виконаний рукописний текст ОСОБА_7 у частині наданих на дослідження документах.

При цьому в іншій частині наданих на дослідження документів, експерт зробив наступний висновок - «Виявлені ознаки підпису, що збігаються, стійкі, суттєві, утворюють індивідуальну сукупність, яка є достатньою підставою, для висновку про ге, що підписи від імені ОСОБА_7 в досліджуваних документах №№1-15 виконані ОСОБА_7 »

Таким чином експерт не надає повністю категоричну відповідь, а лише припускає імовірність причетності ОСОБА_7 до зазначеного підпису, тобто, своїм висновком в частині «дослідження» в п.2 , експерт лише надає можливу тотожність.

Обвинувачений надіслав до апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги захисника.

Вказує, що стороною захисту було підготовано низку клопотань, які було подано під час підготовчого засідання.

Сторона захисту просила розглянути клопотання до початку судового розгляду та дослідження доказів у справі, з метою визначення допустимості доказів у справі.

Проте в ході тривалого розгляду справи та дослідження доказів, сторона захисту не мала можливості проголосити перед судом та сторонами.

Також вважає, що Президент України мав оголосити стан війни, натомість було введено воєнний стан, що не відповідає закону.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Зокрема, судом першої інстанції було досліджено протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 листопада 2022 року, від 04 січня 2023 року та 24 січня 2023 року.

Згідно вказаних доказів, зокрема ОСОБА_15 вказала, що бачила особу на фото 4 особисто, вказаною особою є ОСОБА_7 .

Також зазначила, що бачила вказану особу у відділі т.з Народної міліції, працювала там прибиральницею.

ОСОБА_16 також впізнав серед пред`явлених осіб ОСОБА_7 , бачив Костенка у відділі т.з Народної міліції

Судом першої інстанції також було надано оцінку іншим доказам у справі документи, рапорти, пояснення, заяви, фототаблиці, складені російською мовою, виготовлені ОСОБА_7 , а також трудові договори, підписка про нерозголошення інформації, копія заяви з проханням до голови військово-цивільної адміністрації Харківської області про прийняття на роботу.

Вказані письмові докази були складені ОСОБА_7 російською мовою з посиланням на законодавство російської федерації.

Відомості в них містять анкетні дані ОСОБА_7 , посилання на займану посаду в окупаційній поліції та містять власноруч поставлений ОСОБА_7 підпис, відповідність якого підтверджено проведеним у справі експертним дослідженням.

Згідно висновків експерта Українського науково- досліжного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ від 25 квітня 2023 року № 18 :

- Аркуші паперу білого кольору формату А4, з друкованим та рукописним текстом з обох сторін першого та другого аркушу, які являють собою документ з назвою «Протокол осмотра места происшествия» та датою «30.08.2022», з підписом осіб - « ОСОБА_17 » та « ОСОБА_18 », з додатком до нього - третім та четвертим аркушем білого кольору формату А4 з рукописним текстом та роздрукованими фотографіями з назвою «Фототаблица к протоколу осмотра места происшествия», загалом на 4 арк.

- Аркуші паперу білого кольору формату А4, з друкованим та рукописним текстом з обох сторін першого аркушу, та з друкованим та рукописним текстом з однієї сторони другого аркушу, які являють собою документ з назвою «Объяснение» та датою «05.09.2022», з підписом особи «и.о. о/у ОУР ОСОБА_17 », загалом на 2 арк.;

- Аркуші паперу білого кольору формату А4, з друкованим та рукописним текстом з обох сторін першого аркушу, та з друкованим та рукописним текстом з однієї сторони другого аркушу, які являють собою документ з назвою «Объяснение» та датою «05.09.2022», з підписом особи «и.о. о/у ОУР ОСОБА_17 », загалом на 2 арк.;

- Аркуш паперу білого кольору формату А4, з рукописним текстом з однієї сторони аркуша, який являє собою документ з назвою «Рапорт», та датою «07.09.2022», з підписом особи «и.о. о/у ОУР Изюмского ОП N?2 ОСОБА_17 », загалом на 1 арк.;

- Аркуш паперу білого кольору формату А4, з друкованим та рукописним текстом з однієї сторони аркуша, який являє собою документ з назвою «Рапорт», датою «06.09. 2022, зпідписом особи «оперуполномоченный Изюмского ОП N?2 ОСОБА_17 », загалом на 1 арк.;

- Аркуш паперу білого кольору формау А4, з друкованим та рукописним текстом з однієї сторони аркуша, який являє собою документ з назвою «Рапорт об обнаружении признаков преступления», з датою «30.08.2022», з підписом особи «и.о. о/у ОУР Изюмского РУП ОСОБА_17 », загалом на 1 арк.

Аркуші паперу формату А4, які являють собою документ із назвою «Анкета» ОСОБА_17 на 3 арк., яка складається з друкованого тексту та рукописного тексту, виконаного ручкою синього кольору, ймовірно ОСОБА_19 , з ймовірним підписом ОСОБА_19 ;

Аркуші паперу формату А4, які являють собою документ із назвою «Объяснение» ОСОБА_17 на 1 арк., який складається рукописного тексту, виконаного ручкою синього кольору, ймовірно ОСОБА_19 , з ймовірним підписом ОСОБА_19 ;

- Аркуш паперу формату А4, на 1 арк., які являють собою документ із назвою «Автобиография», який складається друкованого тексту, з ймовірним підписом ОСОБА_19 ;

- Аркуш паперу формату А4, які являють собою документ із назвою «Автобиография», на 1 арк., який складається з друкованого та рукописного тексту, виконаного ручкою синього кольору, ймовірно ОСОБА_7 , з ймовірним підписом ОСОБА_19 ;

- Аркуші паперу формату А4, які являють собою документ із назвою «Трудовой договор Военно-гражданской администрации Харьковской области с работником администрации» ОСОБА_17 на 2 арк., який складається з друкованого тексту, та підпису, ймовірно виконаним ОСОБА_17 ;

- Аркуші паперу формату А4, які являють собою документ із назвою «Трудовой договор Военно-гражданской администрации Харьковской области с работником администрации» ОСОБА_17 на 2 арк., який складається з друкованого тексту, та підпису, ймовірно виконаним ОСОБА_7 ;

- Аркуші паперу формату А4, які являють собою документ із назвою ««Подписка о неразглашении информации» ОСОБА_17 , на 1 арк., яка складається з друкованого тексту та рукописного тексту, виконаного ручкою синього кольору, ймовірно ОСОБА_17 , з ймовірним підписом ОСОБА_7 ;

- Аркуш паперу формату А4, який являє собою документ із назвою «Согласие на обработку персональных данных» ОСОБА_17 на 1 арк., який складається з друкованого тексту та рукописного тексту, виконаного ручкою синього кольору, ймовірно ОСОБА_17 , з ймовірним підписом ОСОБА_7 ;

Аркуш паперу формату А4, який являє собою документ із назвою «Заявление» ОСОБА_17 на 1 арк., який складається з друкованого тексту та рукописного тексту, виконаного ручкою синього кольору, ймовірно ОСОБА_17 , з ймовірним підпис ОСОБА_7 .

Виявлені ознаки підпису, що збігаються, стійкі, суттєві, утворюють індивідуальну сукупність, яка є достатньою підставою для висновку про те, що підписи від імені ОСОБА_7 в досліджуваних документів № 1-15 виконані ОСОБА_7 .

Таким чином, з вказаного експертного дослідження вбачається, що на досліджених документах рукописний текст, а саме підпис, виконано саме ОСОБА_7 .

В іншій частині досліджених документів, експерт зазначив про неможливість стверджувати про те, що рукописний текст виконано ОСОБА_7 .

Посилання захисника на те, що вказаний доказ не підтверджує винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому злочині, не приймаються колегією суддів, оскільки експерт чітко вказав що підписи від імені ОСОБА_7 в досліджуваних документів № 1-15 виконані ОСОБА_7 .

Посилання експерта в дослідницькій частині експертного дослідження на певну імовірність і є роботою експерта, використовуючи спеціальні знання, дослідивши певні імовірності у відсотковому співвідношенні, зробити остаточний висновок, що і було зроблено експертом.

Вищезазначені експертні дослідження були проведені щодо наданих органом досудового розслідування письмових доказів, отриманих відповідно до приписів КПК України, та відповідно до положень ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, судом першої інстанції були досліджені докази, які підтвердили як наявність на чисельних документах підпису, виконаного ОСОБА_7 , обставини отримання обвинуваченим заробітної плати, так і підтвердили заняття ним посади у незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Стороною обвинувачення доведено законність джерела та способу отримання доказів. Їх отримано належним суб`єктом, в межах строків досудового розслідування.

Згідно з положеннями ст. 85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені судом першої інстанції докази, згідно ст. 85, 86 КПК, є належними та допустимими.

Підстав для визнання доказів недопустимими судом апеляційної інстанції не установлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК.

Усі досліджені докази відкриті стороною обвинувачення стороні захисту у порядку статті 290 КПК. Необхідність подання суду документів у копіях обґрунтовано прокурором належним чином.

Сторонами не наведено достатніх фактів, що свідчили б про недостовірність будь-якого із поданих доказів. Тому докази є достовірними.

У судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_20 повідомив, що восени 2022 року до нього приходили хлопці, представились працівниками міліції, він зрозумів, що це була кацапська поліція.

Хлопці повідомили, що вони з Ізюма, навчалися в інституті внутрішніх справ, були молоді 22-24 роки, склали протокол допиту, шукали сусіда, імен не називали. Прийшли пішки, представлялись поліцією, були у цивільному одязі.

Свідок ОСОБА_21 вказувала, що у кінці серпня, на початку вересня до неї приходили два молодих хлопці, представились міліцією, складали протокол, питали чи знає вона осіб на фото.

Через травматичний досвід окупації свідкові важко було згадати зовнішність хлопців.

Отже, вказані свідки підтвердили те, що на окупованій території було створено незаконний правоохоронний орган, проте через досить тривалий час свідки не змогли впізнати, що саме обвинувачений приходив до них в якості працівника поліції, при цьому свідки і не спростували цю обставину.

Зокрем свідок ОСОБА_20 стверджував, що хлопцям було 22-24 роки, навчалися в інституті внутрішніх справ, що відповідає відомостям про особу ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час подій ОСОБА_7 було 19 років, що в цілому відповідає віку про який зазначив свідок.

Крім того, ОСОБА_7 згідно витягу з Наказу № 245о/с від 19.08.2020 Харківського Національного університету внутрішніх справ, було зараховано в якості курсанта до денної форми навчання.

Згідно витягу з Наказу № 219о/с від 22.06.2022 Харківського Національного університету внутрішніх справ про ОСОБА_7 було відраховано з числа курсантів та звільнення.

Таким чином свідки, покази яких узгоджуються між собою, частково підтвердили фактичні обставини справи, що також враховується колегією суддів.

Обвинувачений вину не визнав, надіслав на адресу апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги захисника, вважав, що оскаржуваний вирок є незаконним, послався на обставини обмеження судом права сторони захисту на звернення до суду з клопотанням.

Проте, з огляду на матеріали справи, жодних порушень з боку суду першої інстанції не вбачається.

Зокрема під час судового засідання, захисником було заявлене клопотання про допит свідків сторони захисту.

Ухвалою від 08 листопада 2023 року клопотання сторони захисту задоволені, постановлено викликати та допитати у якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

У подальшому сторона захисту у судовому засіданні під час судового розгляду відмовилась від допиту вказаних свідків.

Таким чином, судом першої інстанції стороні захисту були створені належні умови для реалізації своїх прав, якими захисник та обвинувачений користувались на власний розсуд і відповідно в подальшому за власною ініціативою відмовились від допиту свідків сторони захисту.

Що стосується незгоди ОСОБА_7 з тим, що в Україні було введено правовий режим воєнного стану, а відповідно відкрилась можливість притягати винних за відповідними статтями КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111-1 КК України, є основи національної безпеки України.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

Суб`єктом злочину, передбаченого ст. 111-1 КК України може бути лише громадянин України.

За ч. 7 ст. 111-1 КК України встановлена відповідальність за: добровільне зайняття посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території; добровільну участь в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території; добровільну участь в збройних формуваннях держави-агресора; надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Колегія суддів визнає загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку рф частини території України розпочалася зі збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 24 лютого 2022 року, що встановлено національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України.

Вказане свідчить, на думку колегії суддів, про обрання обвинуваченим певного шляху, яким він намагається спростувати зібрані докази у справі, які беззаперечно підтверджують винуватість обвинуваченого у інкримінованому злочині і таким чином уникнути відповідальності за вчинене.

При цьому обвинувачений не заявляє будь яких версій, зокрема щодо того, яким чином його власноруч здійснені підписи опинилися на документах незаконно створеного правоохоронного органу.

Не наводить жодних пояснень ОСОБА_7 і щодо протоколів пред`явлення особи для впізнання, згідно яких 4 особи впізнали ОСОБА_7 .

Про будь який примус у відношенні ОСОБА_7 , обвинувачений не повідомив і такі відомості не були встановлені ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом.

Окрім вказаного, захисник у своїй апеляційній скарзі, вважає істотним порушенням, звернення до суду з обвинувальним актом не прокурором, який наділений певними повноваженнями згідно постанови, а заступником прокурора області.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (Т1 ар.1) обвинувальний акт було затверджено прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 15 червня 2023 року.

Згідно супровідного листа (Т.1 арк. 20) 16 червня 2023 року обвинувальний акт було направлено до районного суду.

Дійсно на вказаному супровідному листі міститься підпис заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_24 .

Колегія суддів наголошує на тому, що вказана дія є технічною, обвинувальний акт було затверджено прокурором у кримінальному провадженні, а оформлення супровідного листа не є процесуальною дією.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника в цій частині необґрунтованими та відкидає їх.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах, які також є належними та допустимими.

Порушення права обвинуваченого на захист також не вбачається, обвинувачений був забезпечений кваліфікованим захисником, позиція захисту була активною, весь час, як під час досудового розслідування, так і судового розгляду, ОСОБА_7 був представлений захисником.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений повідомив, що має намір відмовитись від свого захисника.

Захисник ОСОБА_8 повідомив, що узгоджував позицію з ОСОБА_7 , жодних суперечностей з приводу апеляційного перегляду вироку у нього з підзахисним не було.

На запитання головуючого судді, обвинувачений спочатку повідомив, що хоче змінити захисника, проте в подальшому від свого клопотання відмовився, а тому клопотання обвинуваченого судом апеляційної інстанції не розглядалось.

Окрім вказаного, обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність доставки його до зали судового засідання в суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року, апеляційний розгляд було призначено на 30 жовтня 2025 року в режимі відеоконференції з ДУ Харківський слідчий ізолятор за участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

До установи виконання покарань для вручення обвинуваченому було направлено копію ухвали, пам`ятку про права та обов`язки та супровідний лист, який було отримано обвинуваченим 18.08.2025 року.

Згідно розписки, ОСОБА_7 повідомлений про призначення дистанційного судового на 30 жовтня 2025 року.

Жодних заперечень від обвинуваченого на час судового розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Крім того, з урахуванням режиму воєнного часу, введеного на території України та безпекової ситуації в Харківській області, зокрема в місті Харкові, суд апеляційної інстанції, з метою забезпечення безпеки осіб, які приймають участь у судовому, зокрема в даному випадку безпеки самого обвинуваченого, призначив у справі відеоконференцію.

При цьому апеляційним судом було враховано необхідність забезпечення прав обвинуваченого, зокрема права на захист, у зв`язку з чим були з`ясовані обставини погодження позицій захисника та обвинуваченого, необхідності надання обвинуваченому та захиснику часу на приватне спілкування.

Апеляційним судом було з`ясовано, що захисник узгодив позицію з підзахисним, необхідності надання часу на приватне спілкування не потребує.

За вказаних обставин, колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання обвинуваченого, що не порушує його права, а навпаки забезпечує його безпеку.

Також належить зазначити, що під час судового засідання якість зв`язку була належною, сторони мали можливість чути та бачити перебіг судового засідання в повному обсязі.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи.

При цьому судом першої інстанції, сторонам були створені належні та рівні умови для реалізації своїх прав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає. що наведені в апеляційній скарзі мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Призначене покарання відповідає меті покарання та вимогам ст. 65 КК України як за видом так і за розміром.

Судом було враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, конкретні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного основного покарання у виді 13 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 15 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 16 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді