УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

"18" грудня 2025 р.Справа № 390/211/25
Провадження № 1-кп/390/30/25

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю помічника судді ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисниці ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисниці ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький

1.клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ;

2.клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ;

3.клопотання захисниці ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного з триманням під вартою;

4.клопотання захисниці ОСОБА_6 ОСОБА_7 , про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного з триманням під вартою;

в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за №0000544, стосовно ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Кропивницького районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за № 0000544, щодо ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , мотивовані таким.

Обвинувачення полягає в тому, що 05.11.2024 ОСОБА_6 умисно нанесла невстановлену кількість ударів руками і ногами в ділянку голови та обличчя ОСОБА_8 , а згодом ОСОБА_4 умисно наніс потерпілій удар ногою в грудну клітину та удари руками в голову.

Внаслідок побиття на тілі ОСОБА_8 утворились тяжкі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій мозку, гостра субдуральна гематома, закритий перелом кісток носу, забій м`яких тканин обличчя, синдром стиснення серединних структур тощо.

07.11.2024 від отриманих ушкоджень ОСОБА_8 померла.

ОСОБА_4 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Усвідомлюючи міру покарання, яка може бути застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, вони можуть переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, обвинувачені посередньо характеризуються за місцем проживання, схильні до систематичного вживання алкогольних напоїв, що також вказує на обґрунтований ризик продовження злочинної поведінки.

Також, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможні незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків та з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, можуть впливати на свідків, перешкоджаючи встановленню істини досудовому розслідуванню по даному кримінальному провадженню, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисниця ОСОБА_4 ОСОБА_5 , заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , вважаючи, що до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, так як вважає, що наведені у клопотанні прокурора ризики не є обґрунтованими, а необхідність у застосуванні такого запобіжного заходу відпала зважаючи на завершальну стадію розгляду справи.

Захисниця ОСОБА_6 ОСОБА_7 , теж заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , у свою чергу заявивши клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного з триманням під вартою, наголосиіши при цьму, що обвинувачена намагається відшкодувати потерпілій моральну шкоду, а для цього їй необхідно працювати.

Обвинувачені підтримали клопотання своїх захисників і заперечили проти задоволення клопотань прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 підлягають задоволенню зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої і п`ятої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною третьою статті 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до частини першої, і пункту 4 частини другої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти російської федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Судом ураховано, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд враховує наявність обґрунтованої підозри, обставини, що злочин, за вчинення якого ОСОБА_4 і ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення є: закінченим, умисним, тяжким, з посяганням на недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі незворотні наслідки смерть потерпілої. Санкція статті, за якою пред`явлено обвинувачення, передбачає покарання від семи до десяти років позбавлення волі.

Крім того, судом взято до уваги аргумент прокурора, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинувачені зникли з місця події, на що стороною захисту не наведено будь-яких контраргументів.

До того ж, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібрані доказів, а й продовжую існувати на стадії судового розгляду до закінчення судового провадження.

Щодо аргументів сторони захисту стосовно неможливості впливати на свідків, оскільки вони вже дали свої покази, суд зазначає, що до завершення розгляду такий ризик все ж присутній. А зважаючи на неприязні відносини обвинувачених зі свідком ОСОБА_9 така ймовірність досить висока.

В обвинувачених збільшена можливість для ухилення від суду, оскільки в умовах, які наразі існують в Україні, відсутня можливість контролювати їх належну поведінку за місцем проживання.

ОСОБА_4 характеризується негативно, не одружений, безробітний, не має сталого джерела доходу, та не має міцних соціальних зв`язків, може спробувати виїхати на тимчасово непідконтрольну територію.

Обвинувачена ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштована, постійного джерела доходу не має, не заміжня, утриманців не має, може залишити країну з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судом взято до уваги аргумент прокурора, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинувачені зникли з місця події, на що стороною захисту не наведено будь-яких контраргументів.

У разі застосування до обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, застава), вказане не забезпечить належного виконання ними процесуальних обов`язків у період дії воєнного стану. Обізнаність про місце проживання очевидців є ризиком незаконного впливу на них. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу, є ризик до вчинення нових кримінальних правопорушень. Залишення домівки, є ризиком переховування. Тримання під домашнім арештом, не здатне забезпечити ризики передбачені статтею 177 КПК України та належне виконання процесуальних обов`язків.

ОСОБА_4 і ОСОБА_6 обвинувачуються в злочині, пов`язаному з насильством, тому за правилами пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України, розмір застави не визначається.

За таких умов, обґрунтовано вважаю, що обвинуваченим не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відмовити в задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_6 ОСОБА_7 , про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного з триманням під вартою.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 11:55 15 лютого 2026 року

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 11:55 15 лютого 2026 року

Розмір застави не визначається.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення

Суддя ОСОБА_1