Справа № 496/5648/25
Провадження № 1-кп/496/686/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6 , яка приймає участь в режимі відеоконференції

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 , яка приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 258, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 258, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України.

24.11.2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що приблизно на початку січня 2025 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, вступив з невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації (матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження за № 0000483 від 27.08.2025 року) у злочинну змову, направлену на вчинення терористичних актів. При цьому, невстановлений співробітник розвідувального органу Російської Федерації повідомив ОСОБА_7 , що до його функціональної ролі у вчиненні терористичних актів входитиме виготовлення саморобних вибухових пристроїв з побутових речовин і предметів і їхня подальша передача безпосереднім виконавцям згідно з його інструкціями і вказівками.

На виконання спільного злочинного умислу, направленого на вчинення в м. Одесі і Одеській області терористичних актів, в лютому 2025 року ОСОБА_10 , діючи за вказівками невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації і згідно з його інструкціями, за невстановлених обставин придбав компоненти для виготовлення саморобного вибухового пристрою, з яких у подальшому, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виготовив саморобний вибуховий пристрій за наступною схемою: змішав у скляній трилітровій банці електроліт для автомобільних акумуляторів об`ємом 1 л і рідкий пральний засіб марки «Vanish» об`ємом 1 л, повільно долив до цієї суміші ацетон об`ємом 1 л, суміш, що утворилася у банці, залишив зовні на балконі квартири, в умовах низької температури, на одну добу. Після спливу однієї доби і проходження у суміші хімічних реакцій, ОСОБА_7 злив з банки рідину, яка утворилась на поверхні, після чого вийняв з банки гелеподібну масу, яка утворилась на дні банки. Надалі ОСОБА_7 змішав гелеподібну масу з водою об`ємом 0,5 л., додав дві столові ложки харчової соди і розмішав масу, що утворилась. Після проходження чергової хімічної реакції ОСОБА_7 процідив масу, що утворилася, через марлевий бинт, після чого просушив її на рушнику, отримавши таким чином ініціюючу (первинну) вибухову речовину, масою приблизно 30 г. у формі кристалічної речовини білого кольору. В подальшому, ОСОБА_7 поклав ініціюючу вибухову речовину до полімерного пакета і погрузив в її масу електрозапалювач для приведення в дію піротехнічних виробів (електросірник), після чого погрузив її в попередньо змішану в пропорції приблизно 1/5 в пластиковій п`яти літровій банці суміш сахарози (цукрової пудри) і нітрату амонію (аміачної селітри) загальною масою приблизно 3 кг. Надалі, ОСОБА_7 вивів обидва кінці проводу електрозапалювачу назовні, після чого один кінець залишив вільним, інший кінець з`єднав з попередньо придбаним мобільним телефоном марки ІРго, модель F183S, ІМЕІ НОМЕР_1 , з номером телефону НОМЕР_2 , і від телефону вивів інший провід.

При цьому, невстановлений співробітник розвідувального органу Російської Федерації, під час виготовлення ОСОБА_7 саморобного вибухового пристрою, в ході спілкування по відеозв`язку в месенджері «Telegram» давав йому детальні інструкції щодо послідовності дій, кількості і пропорції змішуваних речовин, готовності пристрою до вибуху. У подальшому виготовлений саморобний вибуховий пристрій ОСОБА_7 зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в розрядженому стані (з роз`єднаними мобільним телефоном і електрозапалювачем). 22.03.2025 року, у вечірній час доби, ОСОБА_7 отримав від невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації вказівку підготувати саморобний вибуховий пристрій для передачі його наступного дня виконавцю для вчинення терористичного акту. На виконання вказівки невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації, 23.03.2025 року, у першій половині дня, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , підготував попередньо виготовлений ним саморобний пристрій для вчинення вибуху, а саме з`єднав мобільний телефон з електрозапалювачем, помістив пристрій до картонного коробу, після чого поклав його до подарункового пакету, замаскувавши його таким чином під подарунок - побутовий предмет. Надалі, приблизно о 16:00 год. цього ж дня, 23.03.2025 року, на виконання вказівки невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації, ОСОБА_7 вийшов з дому, тримаючи в руках пакет із замаскованим у ньому саморобним вибуховим пристроєм, з метою конспірації своєї протиправної діяльності пройшов від місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, знаходячись у дворі вказаного будинку, використовуючи попередньо придбаний за вказівкою невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації мобільний телефон марки Samsung, моделі J4+, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , номер телефону НОМЕР_5 , із встановленим мобільним додатком для виклику таксі «Indrive», за вказівкою невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації замовив поїздку таксі від місця свого знаходження до м. Біляївки Одеського району Одеської області. Приблизно у цей же період часу ОСОБА_7 в ході спілкування в месенджері «Telegram» отримав від невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації вказівку передати пакет із замаскованим у ньому саморобним вибуховим пристроєм водію таксі, який прибуде за викликом, і дати йому інструкцію перевезти пакет до м. Біляївки Одеського району Одеської області і передати його жінці. При цьому, невстановлений співробітник розвідувального органу Російської Федерації направив ОСОБА_7 повідомлення з іменем жінки, якій слід було передати пакет із саморобним вибуховим пристроєм - ОСОБА_23, її номером телефону і точною адресою доставки пакета - АДРЕСА_3 .

Приблизно о 17:00 год. 23.03.2025 року до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у дворі якого знаходився ОСОБА_7 , за викликом таксі приїхав громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості водія автомобіля таксі марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_6 . Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_7 на виконання вказівки невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації в ході бесіди з ОСОБА_11 уточнив йому зміст замовлення - перевезти пакет з подарунком нібито його дружині до м. Біляївки Одеського району Одеської області, поклав пакет з саморобним вибуховим пристроєм в салон автомобіля марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_6 , на підлогу в районі переднього правого пасажирського місця, і показав ОСОБА_11 попередньо отримане від невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації повідомлення з іменем жінки, якій слід було передати пакет із саморобним вибуховим пристроєм - ОСОБА_23, її номером телефону і точною адресою доставки пакета - м. Біляївка, вул. Успенська, 4. Також ОСОБА_7 оплатив ОСОБА_11 обумовлену ними вартість поїздки - в сумі 1200 грн. Після цього ОСОБА_11 , слідуючи в якості водія автомобіля марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_6 , виїхав від будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до м. Біляївки Одеського району Одеської області за адресою: м. Біляївка, вул. Успенська, 4, із попередньо виготовленим ОСОБА_7 саморобним вибуховим пристроєм в салоні автомобіля.

Приблизно через 20 хв. після передачі ОСОБА_11 для перевезення саморобного вибухового пристрою, приблизно о 17:20 год. 23.03.2025 року ОСОБА_7 , знаходячись в м. Одесі неподалік свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації, завершуючи власні протиправні дії по вчиненню терористичного акту, маючи умисел на вчинення терористичного акту шляхом вибуху і переслідуючи протиправну мету порушення громадської безпеки, залякування населення, привернення уваги громадськості до політичних і ідеологічних поглядів вищого військово-політичного керівництва Російської Федерації щодо знищення державності і суверенітету України, створення хибного інформаційного приводу для російських пропагандистських медіа-ресурсів щодо нібито діяльності на території м. Одеси і Одеської області «російського підпілля» з проросійськи налаштованих політично і ідеологічно громадян України, створення серед населення України суспільної думки по неприйняттю державності України, протидії співробітникам органів військового управління та іншим представникам Сил оборони України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення громадської безпеки від проявів тероризму, загибелі людей, спричинення ним тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, руйнування і знищення майна, настання інших тяжких наслідків, в ході спілкування в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу Російської Федерації номер телефону сім-картки, вставленої у з`єднаний в схему саморобного вибухового пристрою мобільний телефон, а саме: НОМЕР_2 , тим самим уможливив здійснення невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації телефонного дзвінка на вказаний номер телефону, приведення в дію саморобного вибухового пристрою і вчинення вибуху. При цьому, ОСОБА_7 усвідомлював і допускав, що невстановлений співробітник розвідувального органу Російської Федерації, переслідуючи протиправну мету вчинення в м. Одесі і в Одеській області терористичного акту, відтепер матиме можливість привести в дію саморобний вибуховий пристрій.

Доставивши пакет із замаскованим у ньому саморобним вибуховим пристроєм до м. Біляївки Одеського району Одеської області за адресою: м. Біляївка, вул. Успенська, 4, приблизно о 17:40 год. 23.03.2025 року ОСОБА_11 , діючи згідно з отриманою від ОСОБА_7 інструкцією, не будучи обізнаним про протиправну діяльність невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації, ОСОБА_7 та інших осіб, передав вказаний пакет громадянці України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цей же період часу, 23.03.2025 року і протягом декількох днів до цієї дати, невстановлений співробітник розвідувального органу Російської Федерації за невстановлених досудовим розслідуванням обставин в ході спілкування з використанням невстановлених телекомунікаційних засобів вступив в контакт з ОСОБА_12 , яка постійно проживала в Біляївці Одеського району Одеської області, і дав їй вказівку 23.03.2025 року приблизно о 17:00 год., біля будинку за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, м. Біляївка, вул. Успенська, 4, одержати у водія таксі пакет, після чого передати його невстановленій особі в приміщенні адміністративної будівлі ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Успенська, 2. При цьому, невстановлений співробітник розвідувального органу Російської Федерації не повідомляв ОСОБА_12 про те, що у пакеті, який вона за його вказівкою занесе до приміщення адміністративної будівлі ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Успенська, 2, знаходитиметься саморобний вибуховий пристрій, а також не повідомляв їй про кінцеву мету вчинення у приміщенні ОРУП №2 ГУНП в Одеській області терористичного акту шляхом вибуху саморобного вибухового пристрою.

Виконуючи вказівки невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації, 23.03.2025 року приблизно о 17:40 год., ОСОБА_12 , знаходячись біля будинку за адресою: м. Біляївка, вул. Успенська, 4, одержала у ОСОБА_11 пакет із замаскованим у ньому саморобним вибуховим пристроєм, після чого занесла його до холу на першому поверсі адміністративної будівлі ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Успенська, 2, не будучи обізнаною про протиправну діяльність невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації, ОСОБА_7 та інших осіб.

Завершуючи спільні протиправні дії по вчиненню терористичного акту, приблизно о 17:53 год. 23.03.2025 року невстановлений співробітник розвідувального органу Російської Федерації, знаходячись у невстановленому місці на території Російської Федерації або на окупованій Російською Федерацією території України, використовуючи невстановлену технологію підміни номера телефону при здійсненні телефонного дзвінка через мережу Інтернет і одержаний за допомогою цієї технології номер телефону НОМЕР_7 , здійснив телефонний дзвінок на номер телефону сім-картки НОМЕР_2 , вставленої у з`єднаний в схему саморобного вибухового пристрою мобільний телефон марки ІРго, модель F183S, ІМЕІ НОМЕР_1 , що призвело до активації електричної схеми саморобного вибухового пристрою і вибуху.

Внаслідок вибуху ОСОБА_12 загинула, працівники Національної поліції, які перебували у приміщенні холу і розташованому поряд приміщенні чергової частини на першому поверсі адміністративної будівлі ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Успенська, 2: поліцейський відділу реагування патрульної поліції ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старший сержант поліції ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помічник чергового сектору моніторингу ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старший сержант поліції ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , старший інспектор - черговий ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості; ГУНП в Одеській області завдано майнову шкоду на суму 223 348,5 грн.; адміністративну будівлю ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Успенська, 2, частково зруйновано та пошкоджено. На місці події - в приміщенні адміністративної будівлі ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Успенська, 2, стався вибух саморобного вибухового пристрою. Вибуховий пристрій був виготовлений із заряду саморобної вибухової речовини системи «паливо плюс окисник» на основі нітрату амонію (аміачної селітри). Маса підірваного заряду вибухової речовини становить 637 грам в тротиловому еквіваленті. Застосованому вибуховому пристрою притаманні такі уражаючі фактори, як бризантна та фугасна дія, та з урахуванням конструктивних особливостей зруйнованої обстановки на місці події - вторинна осколкова дія.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02:21 год. 20.01.2025 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, переслідуючи протиправну 5 мету ослаблення обороноздатності України в умовах збройної агресії Російської Федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в особливий період в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу запалювальну суміш «Уайт-спирит» у полімерній ємності, наніс вказану суміш розпалювача на лобове скло та капот автомобіля марки BA3-21213 (Нива), реєстраційний номер НОМЕР_8 , камуфляжного кольору, який розташовувався у дворі біля будинку №70 по вул. Кримська у м. Одеса і використовувався військовослужбовцем військової частини НОМЕР_9 у відбитті збройної агресії Російської Федерації проти України, після чого підпалив вказану суміш за допомогою запальнички, викликавши тим самим його займання, тим самим створивши перепони та перешкоди, спрямовані на ускладнення здійснення законної діяльності ЗСУ в особливий період.

При цьому ОСОБА_7 , з урахуванням інструкцій невстановленої досудовим розслідуванням особи, користувача месенджера «Telegram», здійснив відеозйомку підпалу автомобіля на власний мобільний телефон марки Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_10 ; ІМЕІ НОМЕР_11 з сім-карткою лайфселл НОМЕР_12 , після чого на наступний день надіслав вказаний відеозапис підпалу, в ході спілкування в месенджері «Telegram», невстановленій досудовим розслідуванням особі з метою подальшого одержання грошової винагороди. Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23:00 год. 22.01.2025 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, переслідуючи протиправну мету знищення чужого майна і ослаблення обороноздатності України в умовах збройної агресії Російської Федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановленого порядку захисту приватної власності, керуючись корисливим мотивом, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу запалювальну суміш «Уайт-спирит» у полімерній ємності, наніс вказану суміш розпалювача на лобове скло та капот автомобіля марки «КІА», модель «SPORTAGE», 1999 року випуску, в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_13 , який розташовувався біля житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, буд. 55, після чого здійснив умисне пошкодження вказаного транспортного засобу, шляхом підпалу вказаної суміші за допомогою запальнички, викликавши тим самим його займання.

Разом з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 00:37 год. 09.02.2025 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, переслідуючи протиправну мету ослаблення обороноздатності України в умовах збройної агресії Російської Федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в особливий період в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу запалювальну суміш «Уайт-спирит» у полімерній ємності, наніс вказану суміш розпалювача на лобове скло та капот автомобіля марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_14 , зеленого кольору, який розташовувався на парковці супермаркету «Таврія - В» за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, буд. 50, і використовувався військовослужбовцем військової частини НОМЕР_15 у відбитті збройної агресії Російської Федерації проти України, після чого підпалив вказану суміш за допомогою запальнички, викликавши тим самим його займання, тим самим створивши перепони та перешкоди, спрямовані на ускладнення здійснення законної діяльності ЗСУ в особливий період. Крім того, внаслідок підпалу автомобіля марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_14 , зеленого кольору, пошкоджень зазнав припаркований поряд легковий автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_16 , який перебував у користуванні військовослужбовця в/ч НОМЕР_17 .

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03:39 год. 19.03.2025 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, переслідуючи протиправну мету знищення чужого майна і ослаблення обороноздатності України в умовах збройної агресії Російської Федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановленого порядку захисту приватної власності, керуючись корисливим мотивом, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу запалювальну суміш «Уайт-спирит» у полімерній ємності, наніс вказану суміш розпалювача на лобове скло, капот та колесо автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO SPORT», 2003 року випуску, в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_18 , який розташовувався біля житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, буд. 36, після чого здійснив умисне пошкодження вказаного транспортного засобу, шляхом підпалу вказаної суміші за допомогою запальнички, викликавши тим самим його займання. Крім того, внаслідок відпалу автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO SPORT», 2003 року випуску, в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_18 , пошкоджень зазнали припарковані поряд легкові автомобілі: марки «VOLKSWAGEN», модель «GOLF», 2014 року випуску, в кузові білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_19 та автомобіль марки «DAEWOO», модель «NUBIRA», 1998 року випуску, в кузові зеленого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_20 .

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09.10.2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави був продовжений, строк дії якої спливає 07.12.2025 року.

Обвинувачення обґрунтовується зібраними органом досудового розслідування доказами, шляхом проведення процесуальних дій та прийняттям процесуальних рішень, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Дослідження цих доказів на стадії підготовчого судового провадження кримінальним процесуальним законодавством не передбачено. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти років до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що згідно ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У ОСОБА_7 в Одеській області відсутні міцні родинні зв`язки - неодружений, дітей, батьків на утриманні не має, та враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у разі застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу чи внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Крім того, ОСОБА_7 може залишити територію України з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду. ОСОБА_7 , отримавши відповідний досвід у виконанні спеціальних завдань щодо виготовлення вибухівки може продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, адже його діяльність носила системний характер, була усвідомленою та мала найвищий ступінь суспільної небезпеки. Вказані обставини не дозволяють застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки. Крім цього, у разі визнання ОСОБА_7 винним, йому загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, що надає підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він на цей час підозрюється, а саме у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження. Також може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення слідчих дій були залучені поняті та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних. Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою до обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо у зв`язку з наявністю вищевказаних обставин, зазначених у ст. 178 КПК України. Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ. Також, відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437- 442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260,261, 402-405, 407, 408, 429,437-442 Кримінального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні вирішення клопотання залишив на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_8 ,яка приймає участь в режимі відеоконференції, у підготовчому судовому засіданні вирішення клопотання залишила на розсуд суду.

Представник ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яка приймає участь в режимі відеоконференції, у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора підтримала, просила задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 у підготовче судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання та жодних заяв, клопотань суду не направили.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , у підготовче судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, надали до суду заяви, відповідно до яких просили провести підготовче судове засідання і судовий розгляд справи за їх відсутності, підтримали позицію прокурора.

Вислухавши пояснення прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.219 Рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Ризик переховування від суду полягає у тому, що обвинуваченому, у разі визнання його винним в інкримінованих злочинах, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 років до довічного ув`язнення, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_7 спілкувався з невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації, що, в свою чергу, збільшує ризик переховування обвинуваченого від суду за межами території України.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що в сукупності з іншими вказаними вище обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи особу під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

З-поміж іншого, колегія суддів враховує підвищену суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , яка полягає в тому, що кримінальне правопорушення вчинене під час воєнного стану в умовах агресії Російської Федерації та зазначені дії можуть завдати шкоди життю (здоров`ю) військовослужбовців, обороноздатності держави перешкодити законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Врахувавши вищевикладене, колегія суду дійшла висновку про обґрунтованість твердження прокурора про те, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 -258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442-1 КК України.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи вищевикладене та ч.6 ст. 176 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про доцільність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 184, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто з 24.11.2025 року до 22.01.2026 року, включно.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику Державної установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28.11.2025 року о 09:15 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3