ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/9027/25
Провадження № 1-кс/362/790/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання слідчої СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000699 від 09.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

17.11.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчої СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000699 від 09.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 04.09.2025 року (точного часу в ході досудового розслідування не вдалося встановити), але не пізніше 13:30, перебував в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де у останнього виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю інших осіб у квартирі, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що на території України діє воєнний стан, викрав металошукач «XP Metal Detectors Deus II 28 FMF RC WS6», котрий належить потерпілому ОСОБА_8 , вартість якого становить 28 666,67 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят шість гривень 67 коп.).

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 28 666,67 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят шість гривень 67 коп.).

12.11.2025 року слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 та яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 12.11.2025 о 18 год. 13 хв. вручено підозрюваному ОСОБА_5 .

Згідно клопотання досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може здійснити спроби: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні; 3) може вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор та слідча клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний може переховуватисявід органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити новий злочин.

ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив не застосовувати до нього цілодобовий домашній арешт, щоб він міг працювати.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки стороною обвинувачення не було надано доказів, що його підзахисний може переховуватися від досудового слідства та суду, що спростовується тим, що він сам заявився до суду, його підзахисний є молодого віку, внутрішньо переміщена особа, має постійне місце проживання де проживає з батьками, працює, але не офіційно, а тому відсутні вказані ризики прокурором.

Заслухавши прокурора, слідчої, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0000699 від 09.10.2025 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені 17.11.2025 року о 12 год. 11 хв. та 10 год. 30 хв. підозрюваному та його захиснику (а.с.4), приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Обухівського РУП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 від 09.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

12.11.2025 року слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 12.11.2025 року вручено підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відсутності захисника (а.с.42-44).

Згідно клопотання обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 підтверджується протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 08.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.11.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_12 від 10.11.2025; протоколом огляду предметів від 07.11.2025; повідомленням про підозру від 12.11.2025 ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 12.11.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , згідно клопотання слідчого, є наступні фактори, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на потерпілого та свідків, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому відсутня можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

Вирішуючи вищезазначене клопотання прокурора, слідчий суддя виходить з положень ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Згідно з ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: - здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; - перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; - враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України.

Його застосування без встановлення наявності підстав та ненадання матеріалів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного.

Слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.

Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.

Вказана судова практика закріплена листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ; його вік, а саме молодий та стан здоров`я те що він тяжких захворювань не має, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, те що він внутрішньо переміщена особа, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом із батьками, характеризується позитивно (а.с.39); не одружений, враховуючи його молодий вік, що підтверджує міцність соціальних зв`язків у місці його фактичного проживання;працює, але не офіційно; те, що він раніше не судимий; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 36, 38), сприяє досудовому слідству,компрометуючих матеріалів на ОСОБА_5 прокурор та слідча не володіє, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором, слідчим наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Оцінюючи обґрунтованість вказаних прокурором та слідчої ризиків, з числа, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчої не доведено, що не вжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, про який заявлено клопотання, зумовить невиконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків при пред`явленні підозри та негативно вплине на дієвість цього провадження.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на вказане, беручи до уваги Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» у якому вказано, що ризик того, що особа примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.

Враховуючи те, що у матеріалах, які долучені до вказаного клопотання про обрання запобіжного заходу та надані слідчому судді, відсутні переконливі дані про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на когось із осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою змусити їх змінити покази, а також те, що свідки під час їх допиту у ході досудового розслідування підлягають повідомленню про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а під час судового провадження будуть приведені до присяги та повторно повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а також потерпілий якій також вже допитаний досудовим слідством, доводи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підлягають критичній оцінці слідчим суддею.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України» вказано, що ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчим суддею критично оцінюється ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не було надано доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, а також спростовується тим, що після того, як йому було вручено підозру та клопотання він одразу з`явився на виклик суду.

Прокурором та слідчої, окрім того, не підтверджено ризиків передбачених п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо вчиненнянового кримінального правопорушення, оскільки спростовується тим, що ОСОБА_5 не знятих та непогашених судимостей, а також про вчинення ним у минулому адміністративних та кримінальних правопорушень, відомості відсутні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме із пред`явленою підозрою, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 181, 183, 184, 194, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000699 від 09.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької обл., м. Донецьк, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, працюючого не офіційно, внутрішньо-переміщена особа, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти прокурора, слідчого, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення та до «17» січня 2026 року, включно.

На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_13