Справа № 358/1585/25 Провадження № 1-кп/358/227/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, який надійшов з угодою про примирення, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 19.07.2025 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2025 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 та її співмешканець ОСОБА_5 перебували за місцем спільного проживання в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час між ними виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 шляхом нанесення тілесних ушкоджень.

Відразу після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , наніс останній близько 10 ударів в область грудної клітини, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді перелому 7,8 ребер справа по заднє-пахвовій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

25.08.2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000310 від 19.07.2025, за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі в межах висунутого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести, а саме:

- за ч.1 ст.122 КК України у виді 1року обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Просив суд на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників протягом трьох місяців.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, зазначив, що угода підписана ним добровільно. Не заперечував щодо застосування обмежувального заходу.

Потерпіла у підготовчому судовому засіданні підтвердила суду, що угода про примирення між нею та обвинуваченим укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ні, що передбачені в угоді, просила укладену угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання. Щодо застосування обмежувального заходу поклався на розсуд суду.

Згідно ч.1 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого слідчого, прокурора або судді)

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством , може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , віднесено відповідно до ст. 12 КК України до нетяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, ініціатором укладання угоди є потерпіла ОСОБА_4 , при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 також цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, розлучений, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше не судимий.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щирого каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставин, які обтяжують покарання, зокрема, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Оскільки відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд вважає доцільним застосувати обмежувальні заходи до обвинуваченого.

Так, згідно приписів ч. 2 ст. 76 та ч. 1-3 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд зауважує, що застосування обмежувальних заходів із покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 76 та ст. 91-1 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

В інтересах потерпілої ОСОБА_4 суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання не вбачається.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 50, 65-67, КК України, ст. 314, 368, 373, 374 та 471, 473, 474-476 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Угоду про примирення, укладену 25 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №0000310 від 19.07.2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі строком 1 (один).

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Відповідно до п.5 частини 1 статті 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід та направити для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності заст. 390-1 КК України.

Направити ОСОБА_5 до Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України потерпіла та прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.389-1 КК України.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1