печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

10 вересня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 317 КК України

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 від 27.10.2022 року стосовно вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказаних злочинів.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_6 заперечували проти продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, просили змінити на домашній арешт в певний період, оскільки ОСОБА_6 потребує працевлаштування для утримання сім`ї, обвинувачений підтримав думку захисника.

У судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не заперечував проти продовження домашнього арешту та зазначив, що порушень домашнього арешту з боку обвинувачених не зафіксовано. Окрім цього, захисник просив дозволити ОСОБА_8 виїжджати до мста Житомира для здійснення трудової діяльності.

Вирішуючи питання стосовно запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так суд вважає, що застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту довів свою ефективність щодо забезпечення явки обвинувачених в судові засідання, їх належної процесуальної поведінки.

Зокрема,суд вважає, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у зазначеному кримінальному провадженні.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу наразі не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що застосований до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на даній стадії судового провадження є достатнім разом із покладеними обов`язками для забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Такі запобіжні заходи є співмірними з існуючими ризиками, відповідають особі обвинувачених та зможуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Вразовуючи викладене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Щодо заявленого клопотання про скасування арешту майна, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У судовому засіданні встановлено, що під часобшуку, який відбувся 11.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_8 було вилучено майно, яке наледить дружині ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , а саме:

-мобільний телефон марки Blackview, модель DV 5500, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору;

-мобільний телефон марки IPHONE, номер моделі МЕ3077LLIA, ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

-планшет марки IPAD, номер моделі MHQU3LL3A, SIN: XTFN4DL2GJ чорного кольору;

-два мобільних телефони марки SAMSUNG чорного кольору з написом DUOS.

Надалі, вилучене майно було визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2023 по справі №761/29063/23 (провадження №1-кс/761/18959/2023) на вказане майно накладено арешт з метою збереження речового доказу.

Так суд бере до уваги доводи представника, що вказане майно перебуває під арештом тривалий час для того, щоб провести повну перевірку вмісту інформації на предмет наявності відомостей, які мають значення для вказаного кримінального провадження.

Також суд бере до уваги доводи представника, що у даному кримінальному провадженні жодних експертиз стосовно вказаного майна не призначалось, а усі необхідні слідчі дії, спрямовані на збирання доказів для встановлення обставин справи проведено, оскільки досудове розслідування закінчено, а обвинувальний акт перебуває на розгляді суду.

Також встановлено, що в судовому засіданні Печерського районного суду міста Києва від 27.05.2025 предметом дослідження були, надані стороною обвинувачення, докази за результатами обшуку в помешканні обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: протокол обшуку від 01.08.2023.

Разом з тим, прокурор не наголошував на необхідності дослідження інформації, яка знайотиться на вказаних носіях або безпосередньо самих носіях інформації, які належать ОСОБА_9 .

Таким чином, суд погоджуєтьсяз доводами представника, що зазначені речі не містять жодного доказового значення для кримінального провадження, оскільки два мобільних телефона марки SAMSUNG чорного кольору з написом DUOS перебувають в неробочому стані, планшет марки IPAD, номер моделі MHQU3LL3A, SIN: XTFN4DL2GJ чорного кольору використовувався дітьми для ігор, а мобільний телефон марки Blackview та мобільний телефон марки IPHONE були у особистому користуванні ОСОБА_9 .

Вказані обставини прокурором не спростовані, а також прокурорм не доведено, що наразі на відповідній стадії судового розгляду вказане майно має ознаки речового доказу, визначені ст. 98 КПК України, тобто містять на собі ознаки кримінального правопорушення, були предметом чи засобом його вчинення, або можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, як вбачається із наданих суду матеріалів, наразі відсутні підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, що в свою чергу вказує на безпідставність такого обмеження права власника на володіння та користування своїм майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав для скасування арешту майна з метою забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, оскільки судом встановлено, що наразі відсутня потреба та обгрунтовані підстави для подальшого застосування такого заходу забезпечення, оскільки вказане майно наразі не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 176-178, 181, 194, 195, 196, 197, 202, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт з майна, який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2023 по справі № 761/29063/23 (провадження №1-кс/761/18959/2023), яке належить ОСОБА_9 , а саме з:

-мобільного телефону марки Blackview, модель DV 5500, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору;

-мобільного телефону марки IPHONE, номер моделі МЕ3077LLIA, ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

-планшету марки IPAD, номер моделі MHQU3LL3A, SIN: XTFN4DL2GJ чорного кольору;

-два мобільних телефони марки SAMSUNG чорного кольору з написом DUOS.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком прослідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, відвідування медичних закладів з наступним наданням суду відповідних документів, що підтверджують їх відвідування, та явки за викликом суду.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у певний період доби, а саме з 22 год. до 07 год., за винятком прослідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у певний період доби, а саме з 22 год. до 07 год., за винятком прослідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги, а також за винятком проїзду до міста Житомира для здійснення трудової діяльності в робочі дні з 06 до 20 години за адресою: АДРЕСА_4 .

Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 07.11.2025.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання обвинувачених.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1