КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 09 лютого 2026 року, апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 лютого 2026 року, в межах строку досудового розслідування, одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України - у розмірі 1400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 239 200 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурор четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

Зокрема, захисник просив відмовити повністю в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб із альтернативою внесення застави.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просив визначити підозрюваному ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 13 211 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 002 908 гривень та у решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Захисник вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки показання свідків не підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання сторони обвинувачення та не можуть жодним чином підтверджувати причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що додані до матеріалів кримінального провадження протоколи негласних слідчих розшукових дій є недопустимими доказами, оскільки стороною обвинувачення не надано правових підстав використання таких протоколів з іншого кримінального провадження.

Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, з огляду на характеризуючі дані підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки в Україні, є адвокатом Національної асоціації адвокатів України та здійснює професійну діяльність на постійній основі, має у власності на території України рухоме та нерухоме майно, є власником та посадовою особою великої кількості юридичних осіб в Україні, а також на його утриманні перебувають дружина, малолітній син та матір.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 по лікарським показникам не може утримуватись під вартою.

Прокурор вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, невмотивованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На переконання сторони обвинувачення, слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним, його безпосередню роль у вчиненні злочину, а тому визначена сума застави не зможе гарантувати в повній мірі виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Вважає, що враховуючи значний майнового стан підозрюваного, а також те, що ОСОБА_6 являється почесним консулом Республіки Молдова у м. Дніпро та використовуючи даний статус підозрюваний у 2024-2025 роках покидав межі території України з іншим підозрюваним чотири рази, лише застава у розмірі 13 211 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатнім стримуючим фактором для недопущення настанню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили щодо скарги прокурора, доводи прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та заперечив щодо поданої захисником апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 жовтня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000902, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України та за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

29 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

30 грудня 2025 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням прокурора - заступника начальника четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначенням розміру застави у розмірі 13 211 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 002 908 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 лютого 2026 року, в межах строку досудового розслідування, одночасно визначено заставу у розмірі 1400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 239 200 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатніпідстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини, практика якого застосовується при здійсненні кримінального провадження, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного, вислухано думку прокурорів та позицію захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також дані про його особу, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Зокрема, слідчий суддя, дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, а тому відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя вірно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які оцінено слідчим суддею в межах КПК України, наданих на даній стадії кримінального провадження.

Зокрема, слідчим суддею встановлено наявність існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Така суворість та безальтернативність покарання, на думку слідчого судді,може спонукати особу переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, з чим погоджується колегія суддів.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім цього, органом досудового розслідування доведено ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_6 має тісний зв`язок з підозрюваним ОСОБА_11 , з встановленими, та не встановленими на цей час особами, причетними до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення. Так, з метою упередження викриття органом досудового розслідування інших осіб ОСОБА_6 може надавати відповідні настанови та поради щодо подальших спільних дій, а також обговорювати з іншими співучасниками спільну версію своєї невинуватості у злочині, оскільки з викладених у клопотанні обставин кримінального провадження вбачається наявність нерозривного зв`язку та взаємообумовленості інкримінованого підозрюваному діянь, а отже їх зацікавленості у взаємному ухиленні від кримінальної відповідальності. Оскільки на цей час досудове розслідування триває та всіх свідків, що підлягають допиту під час судового розгляду, не допитано, існують обставини, які вказують на те, що ОСОБА_6 через невстановлених осіб шляхом вмовляння, погроз або підкупу може чинити тиск на таких осіб з метою примушування до надання завідомо неправдивих показань.

Також, встановлено ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що з метою перешкодити проведенню слідчих і процесуальних дій підозрюваний може зловживати процесуальними правами, що може виразитись у невчасній явці для проведення слідчих дій у справі або неявці під приводом територіальної віддаленості від органу досудового розслідування. Також підозрюваний може затягувати з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення чи надання для ознайомлення яких є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

За таких обставин, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим і прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами провадження.

З огляду на викладене, доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, є адвокатом Національної асоціації адвокатів України та здійснює професійну діяльність на постійній основі, має у власності на території України рухоме та нерухоме майно, є власником та посадовою особою великої кількості юридичних осіб в Україні, а також на його утриманні перебувають дружина, малолітній син та матір- не можуть бути беззаперечним доводом належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки не свідчать про нівелювання ризиків.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості продовження до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не враховано під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини кримінального провадження достатньо переконливо підтверджують, що інші менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегію суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України при визначенні застави у вигляді 1400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 239 200 грн., про що обґрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

На переконання колегії суддів, визначаючи ОСОБА_6 розмір застави в межах 1400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 239 200 грн., слідчий суддя не надав ретельну оцінку всіх релевантних факторів, які підлягають встановленню під час визначення розміру застави, належним чином не оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, не порівняв існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, його тяжкість з реальною можливістю виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у випадку внесення ним застави.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосований розмір застави у 1400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є таким, що явно не відповідає майновому стану підозрюваного, шкоді, яка завдана кримінальним правопорушенням, сукупності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, прокурором зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, доходи ОСОБА_6 зокрема у 2024 році складають 5 680 783 грн.

Окрім цього, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_6 перебуває значна кількість нерухомого майна, а також у власності ОСОБА_6 перебувають транспортні засоби. Відомості про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 у власності великої кількості нерухомого та рухомого майна на території України зазначили також і захисники.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу ОСОБА_6 , його вік, майновий та сімейний стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 3100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 316 800 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, тобто до 24 лютого 2026 року, та визначення застави у розмірі 3100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 316 800 гривень, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

При цьому, враховуючи, що за підозрюваного ОСОБА_6 на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року, внесено визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 4 239 200 грн., унаслідок чого підозрюваний на даний час вважається таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, колегія суддів при постановленні нової ухвали приходить до висновку, що у випадку сплати застави, визначеної колегією суддів в розмірі 10 316 800 грн., у національній грошовій одиниці, підлягає врахуванню сума застави, яка була сплачена згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року у розмірі 1400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 239 200 грн.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 205, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , - задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 лютого 2026 року, включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заставу у розмірі 3100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 316 800 гривень, з урахуванням сплаченої застави визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2025 року у розмірі 1400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 4 239 200 гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: НОМЕР_1 ), з урахуванням застави, внесеної по ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2025 року.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд з України.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 лютого 2026 року.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/66162/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11сс/824/1859/2026 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України