ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/973/24 Головуючий суддя І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/597/26 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.382, ч.2 ст.345 КК України
УХВАЛА

Іменем України

07 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за участю захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 22.12.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановила:

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 22.12.2025 року клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується за ч.1 ст.382, ч.2 ст.345 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком 60 днів, тобто до 19 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який чи визначення застави відмовлено.

На вищевказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання: скасувати ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 22.12.2025 року, змінити запобіжний захід обвинуваченому та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . В разі залишення ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначити останньому розмір застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, обраний запобіжний захід є надто суворим. Адвокат вказує, що стороною обвинувачення було проведено усі необхідні слідчі дії, обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від суду та слідства, ризики, що передбачені ст.177 КПК України, значно зменшилися, має позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, має стійкі соціальні зв`язки, має матір та малолітню сестру на утриманні співпрацював із слідством.

Додатково сторона захисту звертає увагу, що обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, потребує негайного оперативного втручання. Обвинувачений ОСОБА_8 тривалий термін знаходиться під вартою, що негативно впливає на його загальний стан.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 просив про задоволення своєї апеляційної скарги, просив повністю скасувати ухвалу суду першої інстанції, адже оскаржувана ухвала є необґрунтованою, обраний запобіжний захід є надто суворим, та наголошував на зміні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , а саме застосувати до останнього запобіжний захід у виді застави або домашнього арешту.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а наявні ризики доведеними.

Заслухавши суддю доповідача, доводи сторони захисту, доводи сторони обвинувачення, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи відомості, що зазначені у матеріалах справи, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а доведеність ризиків об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

Щодо ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 та ч.2 ст.345 КК України, за які передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк не виключена можливість переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. Беручи до уваги той факт, що на даний час не всі межі державного кордону України знаходяться під контролем її влади, ОСОБА_8 матиме можливість незаконно перетнути державний кордон України, переслідуючи все ту ж мету уникнення кримінальної відповідальності. Разом з цим колегія суддів погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 є особою, яка неодноразово судима, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та створює обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що наявність встановлених ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, сама по собі не виключає можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за винятком випадків, прямо передбачених законом.

Колегія суддів враховує, що інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.382 та ч.2 ст.345 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, не пов`язані із заподіянням тяжких наслідків, а також відсутні дані про застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих.

Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи сторони захисту щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, стану його здоров`я, наявності соціальних зв`язків, а також те, що стадія судового розгляду істотно обмежує можливість впливу обвинуваченого на докази та хід кримінального провадження, разом з його віком та сімейними обставинами в сукупності, свідчать про можливість досягнення мети запобіжного заходу шляхом визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Визначаючи розмір застави, колегія суддів виходить із вимог статті 182 КПК України, враховує тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність судимостей, майновий стан, а також необхідність забезпечення реального виконання покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігання встановленим ризикам.

Водночас відповідно до ст.183 КПК України, у разі якщо суд дійде висновку про можливість запобігання ризикам, визначеним ст.177 КПК України, шляхом покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, та застосування застави, суд зобов`язаний визначити такий розмір застави, який буде співмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, майновим станом особи та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Оцінюючи сукупність установлених ризиків, передбачених п.п.1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також характер і ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, враховуючи вимоги ч.4 ст.183 КПК України, а саме відсутність імпертивної заборони щодо визначення розміру застави, колегія суддів доходить висновку, що встановлені ризики можуть бути мінімізовані шляхом подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Колегія суддів виходить із того, що інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення не належать до переліку злочинів, щодо яких законом передбачено обов`язкове застосування тримання під вартою без альтернативного запобіжного заходу у виді застави, а тому відсутні правові підстави для повної відмови у її визначенні з урахуванням вищенаведених обставин.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

З урахуванням вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, даних про особу обвинуваченого, наявності судимості, характеру та ступеня тяжкості інкримінованих діянь, а також необхідності забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає за можливе та доцільне визначити ОСОБА_8 розмір застави, який буде співмірним, достатнім для запобігання встановленим ризикам і забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції в частині не визначення розміру застави та визначення ОСОБА_8 застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Одночасно з визначенням розміру застави, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та мінімізації встановлених ризиків, колегія суддів вважає за необхідне покласти на ОСОБА_8 такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Зазначені процесуальні обов`язки, у поєднанні з визначеним розміром застави, колегія суддів вважає співмірними, необхідними та достатніми для досягнення мети застосування запобіжного заходу, передбаченої ст.177 КПК України, та такими, що відповідають принципу пропорційності втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності визначення розміру застави у межах, співмірних із завданою шкодою, що відповідатиме принципу забезпечення дієвості запобіжного заходу.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника, - задовольнити частково.

Ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 22.12.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора, - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 19 лютого 2026 року включно.

Встановити ОСОБА_8 заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн., які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Харківського апеляційного суду.

У разі внесення застави за ОСОБА_8 його слід вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування чи суду, а також покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він перебуває чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності таких);

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 19.02.2026 включно.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: