ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 00000857 від 22.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянин України, маючий середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні нікого не маючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28.10.2010 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185,ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 31.05.2012 року звільнився умовно-достроково; 30.01.2013 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 152,ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309,ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років та 2 місяців позбавлення волі, звільнився 18.03.2016; 21.09.2016 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 23.09.2019 року по відбуттю строку покарання; 29.12.2020 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 05.08.2024 року по відбуттю строку покарання; 31.01.2025 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 357 КК України до пробаційного нагляду строком 1рік,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений час та місце, але не пізніше 21.05.2025 року, у ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджені судом за скоєння цього злочину) виник єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб.

Так, реалізовуючи свій єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортного засобу, за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , 21.05.2025 року приблизно о 22:30, перебуваючи разом з потерпілим ОСОБА_9 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, викрала ключі від автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , після чого, ОСОБА_7 пішла до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які очікували ОСОБА_7 біля вищевказаного будинку та передала ключі від автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинку №9 по вул. Осіння у м. Дніпро, ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 , відкрив автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , таким чином незаконно проник до вказаного автомобіля, та перебуваючи на водійському сидінні за кермом, завів автомобіль ключами, після чого привів його в рух.

Далі, ОСОБА_8 під`їхав на автомобілі «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які очікували ОСОБА_8 поблизу будинку №9 по вул. Осіння у м. Дніпро, де ОСОБА_3 сів за кермо вказаного автомобіля, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли на пасажирські сидіння вказаного автомобіля.

Після чого, ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій умисно, за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 зникли з місця вчинення злочину, та розпорядились ним на власний розсуд, тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом, «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , вартістю якого 189047, 60 грн., що становить 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Частина 2 статті 289 КК України.

30 грудня року між обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_6 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілого, укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

В угоді зазначено, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:

для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а саме: вирок може бути оскаржений:

в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

в касаційному порядку:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України у виді у вигляді 5 років позбавлення волі.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відповідно ст. 96-1 КК України відсутні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, що він дійсно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягала на затвердженні угоди та просила призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченого підтримала затвердження угод.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Прокурором отримана згода потерпілої сторони на укладення угоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладаючи угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину і погоджується на призначення узгодженого покарання відмовляючись таким чином, від права на судовий розгляд своєї справи, під час якого прокурор повинен довести вину особи.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та призначити йому узгоджене сторонами покарання.

Згідно ст. 71 КК України, у разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття призначеного покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно визначає покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений має невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.01.2025, а нове кримінальне правопорушення вчинено до повного відбуття призначеного покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України- якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З урахуванням узгодженої сторонами міри покарання, суд вважає за необхідне до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.01.2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз у сумі 3565,60 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.02.2026 року, укладену в місті Дніпро між обвинуваченим ОСОБА_3 , його захисником ОСОБА_6 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.01.2025 року, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, без конфіскації майна.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Строк покарання рахувати з 23.05.2025 року.

Попереднє ув`язнення зараховано судом у строк покарання

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у сумі 3565,60 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10