Справа № 344/1127/26
Провадження № 1-кс/344/750/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання ОСОБА_2 , що подане в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням в інтересах ОСОБА_2 , у якому просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ) негайно звільнити його з-під незаконного позбавлення волі в приміщенні ТЦК та СП за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати посадових осіб ТЦК та СП скасувати необґрунтований розшук та припинити незаконні дії щодо нього.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 19 січня 2026 року приблизно о 10:00 годині ОСОБА_2 був затриманий працівниками поліції в зв`язку з тим, що нібито перебував у розшуку (ймовірно, через питання військового обліку). Після затримання його примусово доставили до приміщення ТЦК та СП, де він незаконно утримувався протягом усього дня без можливості вільно покинути приміщення. Йому не було пред`явлено жодних документів, що обґрунтовують утримання, не роз`яснено права, не складено протоколу адміністративного затримання відповідно до ст. 261-263 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 21 січня 2026 року (сьогодні) утримання в ТЦК та СП триває, і він позбавлений волі без законних підстав. Загалом його утримують уже третій день (з 19 по 21 січня 2026 року). Під час утримання не надано доступу до адвоката, не дозволено зв`язатися з родичами, ігноруються вимоги щодо звільнення. Розшук, на підставі якого відбулося затримання, є помилковим або необґрунтованим, оскільки він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу третього частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (на утриманні троє дітей віком до 18 років). Працівники ТЦК та СП обґрунтовують його подальше утримання тим, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система «Оберіг») не «підтягується» свідоцтво про народження третьої дитини, попри те, що я пред`явив оригінали всіх трьох свідоцтв про народження дітей, свідоцтва про шлюб та інших документів, що підтверджують підставу для відстрочки. Вони відмовляються вносити зміни до реєстру на основі оригіналів і продовжують утримувати «до оновлення системи», що є прямим порушенням його прав.

Крім того, 20 січня 2026 року він викликав поліцію та подав заяву про вчинення кримінального правопорушення (ст. 146 КК України) щодо дій працівників ТЦК та СП, але утримання триває.

Ігнорування попередніх відстрочок та оригіналів документів є додатковим свідченням зловживання службовим становищем.

Ігнорування цих попередніх відстрочок та оригіналів документів є додатковим свідченням зловживання службовим становищем.

Відтак, вважає, дії працівників ТЦК та СП незаконними та мають ознаки кримінального правопорушення, оскільки: затримання та утримання відбулося без законних підстав (він вчиняв адміністративних правопорушень, пов`язаних з військовим обліком, і маю право на відстрочку); утримання здійснюється без судового рішення або протоколу.

Слідчий суддя перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного :

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 18 ч. 1 вказаної статті слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні.

Відповідно до ст. 206 КПК України загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, зокрема: Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відтак, слідчий суддя здійснює повноваження, зокрема і передбачені ст. 206 КПК України, за умови, що існує кримінальне провадження на стадії досудового розслідування. Тому розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають клопотання/скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та обов`язки щодо захисту прав людини у слідчого судді виникають в ході досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту клопотання у даному випадку має місце незгода ОСОБА_2 з діями відповідальних осіб ТЦК та СП за адресою : АДРЕСА_1 пов`язаними з мобілізацією.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_2 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Із змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України, та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно до ч.5 ст.206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Тобто ст .206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме - запобіжні заходи, затримання особи, а слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Водночас, ОСОБА_2 фактично не погоджується із діями працівників ТЦК та СП по АДРЕСА_1 стосовно свого незаконного затримання та утримання.

Водночас незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування, такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, перевірка законності дій яких у такому разі не належать до повноважень слідчого судді та не підлягають розгляду в порядку ст. 303 КПК України.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Виходячи з обставин скарги та вищевказаних правових норм, слідча суддя дійшла висновку, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення - відповідними нормами Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

При цьому, слідча суддя звертає увагу ОСОБА_2 на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами, районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, працівниками поліції чи військової частини при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту вона вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо неї (нього) протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, твердження заявника, що йому не надано адвоката спростовується у даному випадку самою ж скаргою адвоката ОСОБА_3 .

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за зверненням, яке подане в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч.4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданим клопотанням у порядку ст. 206 КПК України.

Керуючись ст.2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 , що подане в порядку ст. 206 КПК України,- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1