Справа №463/4155/25
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 ,яке погоджене з прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 як сторона кримінального провадження, звернулася з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арештуна нежитлове приміщення площею 33,5 кв.м., реєстраційний номер майна: 5601946, що за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що Львівським РУП №1ГУНП у Львівській обалсті здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000732 від 03.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що актом про порушення №037371 від 14.05.2024р. було зафіксоване самовільне підключення електроустановок ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 до електричної мережі, яке було виконано мідним трьохжильним кабелем із перерізом кожної жили 2,5 мм?. Самовільне підключення електроустановок ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 до електричної мережі було здійснене шляхом приєднання 3-ох проводів у розподільчому щиті 1-ого поверху будинку АДРЕСА_1 .

Протоколом №037371-а засідання комісії Львівських МЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення від 05.07.2024р. було прийняте рішення, яким було нараховано обсяг необлікованої електроенергії та завданих збитків в розмірі 196000 кВт*год на суму 145419 грн. 31коп. Розрахунок було проведено згідно таблиці 1.3.4. Правил улаштування електроустановок (Допустимий тривалий струм для проводів і шнурів з мідними жилами із гумовою та полівінілхлоридною ізоляцією) з врахуванням того, що самовільне підключення було виконане мідним проводом перерізом 2,5 мм? для якого допустимий струм І=25А.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває нежитлове приміщення площею 33,5 кв.м., реєстраційний номер майна: 5601946, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 456553687, нежитлове приміщення площею 33,5 кв.м., реєстраційний номер майна: 5601946, що за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_5 .

У зв`язку із вищенаведеним, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження та забезпечення можливості відшкодування шкоди при розгляді судом цивільного позову, а також з метою унеможливлення відчуження та/або розпорядження майном, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

Дослідивши подані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно з п.2, 3 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Із змісту ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч.1 ст.132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищенаведені обставини, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а також запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, вважаю, що клопотання слідчого слід задовольнити, а саме слід накласти арешт на вказане приміщення.

Крім того,у відповідності до ч.2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна, вказане клопотання слід розглядати без власника майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 9, 107, 131,132,170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 ,яке погоджене з прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення площею 33,5 кв.м., реєстраційний номер майна: 5601946, що за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1