Справа № 583/4411/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р. слідча суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області клопотання старшого слідчого СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000054 від 22.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

встановила:

06.10.2025 до суду надійшло зазначене клопотання, згідно з яким слідчий просить накласти арешт на майно, а саме мобільний телефон марки «ОРРО А78», модель «СРН 2565», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 .

Вимоги за клопотанням вмотивовані тим, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000054 від 22.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України за фактом перешкоджання ОСОБА_5 законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.10.2025 під час проведення санкціонованого обшуку у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «ОРРО А78» модель «СРН 2565», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , 1МЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 , який поміщено до спецпакунку NPU 6095491;

Слідчий зазначає, що вилучена річ має значення для кримінального провадження в якості речового доказу, а тому є необхідність у накладенні на неї арешту.

Слідчий, прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи без їх участі, слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити.

У даному випадку слідча суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі слідчого, прокурора, власника майна, а також без здійснення фіксації за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З наведеного вбачається, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000054 від 22.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у зазначеному кримінальному провадженню в період з 18.11.2023 по теперішній час ОСОБА_6 систематично розміщує в групі «Сумы и Область погода» Інтернет-месенджеру «Telegram» інформацію та публікації з інформацією про час та місце вручення повісток співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 здебільшого на території Охтирського району Сумської області, що надає можливість місцевим особам призовного віку уникати отримання таких повісток і, як наслідок, створює передумови для ухиляння від виконання ними військового обов`язку.

Згідно з протоколом обшуку від 03.10.2025, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 24.09.2025, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , був виявлений та вилучений мобільний телефон з сім-карткою, арешт на який просить накласти слідчий.

Постановою старшого слідчого СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_3 від 03.10.2025 вилучений під час обшуку 03.10.2025 мобільний телефон визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучене майно, про накладення арешту на яке порушується питання у клопотанні, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 03.10.2025, а саме мобільний телефон марки «ОРРО А78», модель «СРН 2565», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області майора поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1