В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001548 від 04.10.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Миропіль, Романівського району, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей 2023 і 2025 року народження, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

У ніч із 01.10.2025 на 02.10.2025 ОСОБА_4 , перебувала разом із своїми знайомими у квартирі АДРЕСА_3 .

Так, перебуваючи в одній із кімнат квартири АДРЕСА_3 , близько 02 год. 00 хв. 02.10.2025 ОСОБА_4 на столі помітила золотий ланцюжок із хрестиком, який належить ОСОБА_5 , де у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Так, у цей день, час та місці у ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, скориставшись тим, що присутні перебували у стані сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу із столу таємно викрала чуже майно, а саме: золотий ланцюжок 585 проби, загальною вагою 8,05 грам та золотий хрестик 585 проби загальною вагою 2,82 грам, ринкова вартість яких як брухту дорогоцінних металів по закупівельним цінам НБУ на дорогоцінні метали у брухті станом на 02.10.2025 становила 32 075 грн 85 коп.

У подальшому, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишила та розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 32 075 грн 85 коп.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та надала суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаялася, критично ставиться до скоєного, просила суворо її не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти протиправних дій. Зазначила, що намагалася вирішити з потерпілим питання щодо відшкодування заподіяної йому шкоди з розстрочкою щомісячними платежами, проте на даний час узгодити це не вдалося, оскільки останній не виходить із нею на зв`язок. ОСОБА_4 вказала, що вона росла сиротою, її чоловік вважається безвісти зниклим військовослужбовцем, двох малолітніх дітей їй допомагає виховувати свекруха.

Показання обвинуваченої послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, які нею не оспорювались, добровільності та істинності її позиції.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловила думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченої, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_4 та матеріалів, що стосуються процесуальних витрат і речових доказів.

Обвинувачена підтримала думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.

Зважаючи на те, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням окремих письмових документів і матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.

Допитавши обвинувачену, дослідивши надані прокурором письмові документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує його умисні дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у період воєнного стану.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України належить до тяжких умисних злочинів проти власності, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, молодого віку, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Враховуючи сукупність усіх обставин і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, з огляду на безальтернативний характер санкції статті щодо виду покарання, зважаючи на позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом із цим, зважаючи на наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченої, суд погоджується із позицією прокурора та вважає, що обвинувачена не є суспільно небезпечною, її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладаючи на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов до обвинуваченої у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлено.

Речові докази та заходи забезпечення у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/106-25/18752-ТВ від 08.10.2025 на суму 1 782 грн 80 коп., у відповідності до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої у даному кримінальному провадженні не обирався та зважаючи на призначене покарання, її поведінку під час судового провадження, підстав для його застосування суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 - 67, 75, 76, 190 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 368 - 374, 394 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а при працевлаштуванні - роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до положення ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: дві квитанції з ломбарду «Єврофінанс» та CD-R диск із інформацією, що міститься на ньому в електронному вигляді про рух грошових коштів ОСОБА_4 в АТ «Ощадбанк» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз на суму 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1