Справа № 476/438/23
Провадження № 1-кп/476/12/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представників потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Єланець кримінальне провадження, внесене 19.11.2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000239, по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маложенівка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

07.06.2023 року на розгляд до Єланецького районного суду Миколаївської області надійшло кримінальне провадження № 476/438/23 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

21.02.2025 року на підставі Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 року обвинувачення у відношенні ОСОБА_4 змінено на ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні 15.11.2022 року у ОСОБА_4 , який знаходився за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , виник умисел на проникнення до господарського приміщення на території домоволодіння ОСОБА_6 з метою викрадення майна, що належить останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня, близько 19:00 години ОСОБА_4 прийшов до території домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_2 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння, без будь-якого дозволу та всупереч волі ОСОБА_6 , не маючи відповідного рішення суду та інших законних підстав, усвідомлюючи, що порушує недоторканість володіння потерпілої, проник до території домоволодіння ОСОБА_6 , а в подальшому й до господарського приміщення.

Після цього ОСОБА_4 виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення свого протиправного умислу до кінця, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

ОСОБА_4 винним себе у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що з потерпілою проживав більше двох років, разом проводили час, він допомагав їй по господарству, в тому числі купував дизельне паливо для її потреб.15.11.2022 року ОСОБА_6 близько 19:30 години зателефонувала йому та попросила прийти до неї додому. Прибувши на місце він побачив, що з потерпілою була його мати, якій ОСОБА_6 скаржилася на нього, а згодом в його присутності повідомила про закінчення їхніх стосунків. З того часу він не приходить до потерпілої додому та з її двору взагалі нічого не брав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 суду пояснив, що вина його підзахисного не доведена належними та допустимими доказами у справі. Крім того, подав до суду та підтримав в судовому засіданні клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами товарного чеку та довідки від 23.11.2023 року; протоколу огляду місця події від 19.11.2023 року; протоколів огляду речей від 29.12.2022 року та 02.01.2023 року; копії клопотання захисника ОСОБА_4 , його ордер, свідоцтво про адвокатську діяльність, довідку про склад сім`ї, характеристику старости, довідку з місця проживання, розписку ОСОБА_6 від 04.12.2022 року; фото і відеозаписи, одержані слідчим, шляхом їх зняття з персонального комп`ютера та мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 в приватному помешканні останньої (том 2 а.с. 68, 221); заяву ОСОБА_6 від 10.03.2023 року та протокол огляду предмета від 10.03.2023 року, згідно якого вилучено жорсткий диск; заяву ОСОБА_6 від 02.03.2023 року та протокол огляду предмета від 03.02.2023 року, оскільки вони не мають відношення до події, що сталася 15.11.2022 року.

Чек від 23.11.2022 року, згідно якого визначено вартість двох полімерних каністр не має відношення до вчиненого кримінального правопорушення, а довідка АЗС ТОВ «Єланець-Плюс» від 23.11.2022 року є очевидно недопустими доказом, оскільки потерпілою 15.11.2022 року дизельне паливо не скуповувалось на АЗС. Виявлені полімерні каністри на відкритій ділянці місцевості не є предметами злочину та не мають відношення до встановлення власника виявлених предметів, а тому протокол огляду місця події від 19.11.2022 року (а.с. 75) є очевидно недопустимим доказом. Під час огляду мобільного телефону SAMSUNG A51 слідчим порушено вимоги КПК України та без дозволу власника чату «Аня Експрес», знято з нього інформацію (а.с.106, 116) та внесено до протоколів огляду речей від 29.12.2022 року та 02.01.2023 року, що призводить до їх недопустимості. Слідчий, під час огляду місця події кімнати житлового будинку по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , оглянув персональний комп`ютер марки LG та 8 відеозаписів на ньому, які в подальшому були перезаписані на 8 дисків формату DVD-R, проте згідно протоколу огляду місця події від 18.11.2022 року, слідчим поліції, не було виявлено знаходження відеокамер на хвіртці двору, на даху, стінах житлового дому, придворних приміщень та інших будівель. В кімнаті житлового будинку ОСОБА_6 , де знаходився персональний комп`ютер не виявлено системну магістраль, провідні дроти, котрі були з`єднані між відеореєстратором персонального комп`ютера та відеокамерами. Вказані відеозаписи перенесено слідчим на DVD-R диски без участі спеціаліста. Дата події, що відбувалася за участю ОСОБА_6 , неідентична із обвинувальним актом. При виконанні слідчої дії із спеціалістом, останній відкоригував події по типу та часу. Тому подія 28.07.2022 року, котра вписана в дублікати документів не мають ніякого відношення до події 15.11.2022 року. Слідчим порушено вимоги ч. 4 ст. 99, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, а тому вказані 8 DVD-R дисків є недопустими доказами. Копії документів, що долучені до матеріалів кримінального провадження за клопотанням захисника ОСОБА_11 від 28.12.2022 року не є доказами у справі, оскільки відповідно до ст. 99 КПК України учасники процесу зобов`язані надати суду оригінали документів. (а.с. 95). Вилучений жорсткий диск згідно протоколу огляду предмету від 10.03.2023 року не має відношення до події, що відбулася 15.11.2022 року.

Як встановлено в судовому засіданні доводи обвинувачення про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України базуються на показаннях потерпілої, свідків та письмових доказах, зібраних на досудовому розслідуванні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що мала стосунки з ОСОБА_4 з 2021 року, однак постійно хотіла їх припинити, оскільки обвинувачений стежив за нею, приходив до неї додому без дозволу, пошкоджував та викрадав певні речі. Вранці 16.11.2022 року, близько 09:00 години вона виявила відсутність двох каністр з 40-ка літрами дизельного палива, які вона напередодні придбала для сільськогосподарських потреб. Про те, що вказане дизпаливо викрав ОСОБА_4 вона не має сумніву, адже обвинувачений часто з власної волі, без її дозволу проникав на територію її домоволодіння та вчиняв будь-які дії, аби нашкодити їй, через те, що вона не хотіла з ним зустрічатись. На території її домоволодіння встановлені камери відеоспостереження, які цілодобово фіксують події, що відбуваються в режимі реального часу. 15.11.2022 року обвинувачений незаконно проник до території домоволодіння. В той час вказані камери не працювали через відсутність електроенергії. Виявивши зникнення дизельного палива, вона зателефонувала до матері обвинуваченого та повідомила про незаконні дії її сина, на що остання, не повіривши їй, порекомендувала звернутись в правоохоронні органи, що вона і зробила. 16.11.2022 року ОСОБА_4 разом з матір`ю та їх знайомою ОСОБА_12 приїхали до неї додому. ОСОБА_4 привіз їй 40 літрів дизельного палива. Його мати та ОСОБА_12 зайшли з нею до будинку, де намагалися переконати забрати з поліції повідомлення про кримінальне правопорушення.

Представник потерпілої ОСОБА_8 підтримав пояснення ОСОБА_6 , суду пояснив, що ОСОБА_4 неодноразово проникав до території домоволодіння потерпілої без її згоди, пошкоджував її майно, стежив за нею. 15.11.2022 року він викрав в ОСОБА_6 дві каністри по 20 літрів з дизельним паливом, а тому за такий вчинок, який не відповідає належній поведінці особі чоловічої статі, він має понести максимальне покарання.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що проживає поряд по сусідству зі своєю кумою ОСОБА_6 та бачила, що ОСОБА_4 з нею на протязі року проживав однією сім`єю. Обвинувачений допомагав потерпілій по господарству, користувався її транспортом. Останній раз вона бачила ОСОБА_4 на території домоволодіння ОСОБА_6 15.11.2022 року. Останні розмовляли на городі потерпілої. Про викрадення ним дизельного палива у ОСОБА_6 вона дізналася від працівників поліції.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що ОСОБА_4 часто без дозволу приходив до її куми ОСОБА_6 , переслідував її та не давав спокою через те, що та не хотіла з ним зустрічатись. Зі слів ОСОБА_6 вона знає, що ОСОБА_4 викрав в неї дизельне паливо та на наступний день його повернув.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона приїздила до ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та його матір`ю, яка хотіла дізнатися про їх подальші стосунки. Вони, крім обвинуваченого, зайшли до будинку, де між його матір`ю та потерпілою відбулася розмова з вказаного приводу. У своїх справах вона вийшла на подвір`я та побачила, що обвинувачений поїхав від двору ОСОБА_6 . В дворі у потерпілої знаходились каністри та коли ОСОБА_4 повернувся, ОСОБА_6 просила його їх переставити. Як обвинувачений передавав дизпаливо потерпілій вона не бачила та деталі розмови його матері з ОСОБА_6 не знає.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що працює на АЗС ANP в с. Возсіятське Вознесенського району Миколаївської області та пам`ятає, що ОСОБА_4 часто приїздить на станцію, купуючи значну кількість дизельного палива.

На переконання сторони обвинувачення, потерпілої ОСОБА_6 , вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, крім показань потерпілої та свідків, доведена наступними належними, достатніми і допустимими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 заявила про викрадення з території належного їй домоволодіння двох каністр по 20 літрів із дизельним паливом (том 2 а.с. 57);

- протоколом огляду місця події від 18.11.2025 року з фото таблицею, згідно якого за участю власника ОСОБА_6 оглянуто територію домоволодіння по АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння повністю огороджена парканом з металевими воротами та хвірткою. Проведеним оглядом зафіксовано загальний вигляд території та окремо вхід до неї, вигляд подвір`я, господарських споруд, складського приміщення, що мають ознаки сховища (том 2 а.с. 59-66);

- протоколом огляду місця події від 19.11.2022 року з долученим CD-R диском. В ході слідчої дії в одній з кімнат житлового будинку, по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , оглянуто персональний комп`ютер марки LG чорного кольору та виявлено і вилучено 8 відеозаписів DVR_Ch1_main_11, DVR_Ch2_main_22, DVR_Ch4_main_33, DVR_Ch10_main_44, DVR_Ch1_main_55, DVR_Ch2_main_66, DVR_Ch4_main_77, DVR_Ch1_main_88, події на яких датовані 28.07.2022 року та відбуваються у період часу з 19:04 години по 20:25 годину. На вказаних відеозаписах зафіксовано чоловіка одягнутого в куртку, кепку, спортивні штани з бородою на обличчі, який переносив дерев`яну драбину, а потім використовуючи її заглядав у вікно житлового будинку, а згодом зайшов до сільськогосподарського приміщенні, звідки виніс дві полімерні каністри (том 2 а.с. 68-72);

- протоколом огляду місця події від 19.11.2022 року з фотознімками, згідно якого в ході огляду відкритої ділянки місцевості, розташованої по АДРЕСА_3 , в чагарнику виявлено дві полімерні каністри об`ємом по 20 літрів синього та білого кольору (том 2 а.с. 75-81). Причинно-наслідковий зв`язок появи вказаних предметів у зазначеному місці не встановлено;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27.12.2022 року, із якого слідує, що ОСОБА_6 заявила про те, що 15.11.2022 року ОСОБА_4 проникав до території належного їй домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 та просить прийняти до нього міри (том 2 а.с. 94);

- протоколом огляду речей від 29.12.2022 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон SAMSUNG A51 темно-синього кольору, що належить ОСОБА_10 . В ході огляду телефону в застосунку Viber виявлено спілкування потерпілої з абонентом під назвою « ОСОБА_16 » та обмін з ним мультимедійними файлами, а саме записами з камер спостереження, що були вилучені з персонального комп`ютера ОСОБА_6 19.11.2022 року (том 2 а.с. 106-114);

- протоколом огляду речей від 02.01.2023 року, згідно якого проведено огляд мобільного телефону SAMSUNG A51 темно-синього кольору, що належить ОСОБА_10 . В ході огляду в галереї телефону виявлено мультимедійні файли з камер спостереження за домоволодінням потерпілої. На деяких із вказаних файлах зображена особа чоловічої статі, однак через низьку якість зображень не можливо визначити хто саме ця особа (том 2 а.с. 116-126);

- договором купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки серії НВТ № 584498 від 30.06.2016 року, із якого слідує, що до ОСОБА_17 перейшло право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 161-164);

- протоколом огляду речей з фотознімками та відеозаписом від 11.01.2023 року, згідно якого в ході огляду мобільного телефону Apple iPhone 11 ProMax, що належить ОСОБА_4 , виявлено в застосунку Viber листування обвинуваченого з потерпілою, обмін мультимедійними повідомленнями та відеозапис, на якому ОСОБА_4 знаходиться в приміщенні невідомої кімнати (том 2 а.с. 166-190);

- протоколом огляду речей від 17.01.2023 року, із якого слідує, що під час огляду мобільного телефону SAMSUNG A51 в за стосунку Viber виявлено чат ОСОБА_6 зі ОСОБА_14 , згідно якого потерпіла скаржилася останній на протиправні дії ОСОБА_18 у відношенні неї та пошкодження ним належного їй майна (том 2 а.с. 192-214);

- протоколом огляду предмету від 03.02.2023 року з долученим відеозаписом, згідно якого оглянуто мобільний телефон SAMSUNG ASM-H515F синього кольору, що був наданий ОСОБА_6 . На відеозаписі зафіксовано чотири особи на території домоволодіння, з яких один чоловік, одягнутий в червону куртку та чорні штани заносить до сільськогосподарського приміщення полімерні каністри жовтого та зеленого кольору. (том 2 а.с. 215-219);

- протоколом огляду від 10.03.2023 року, згідно якого оглянуто жорсткий диск TOSHIBA NOV-2014 серійний номер Y48R4VRBS X13, який добровільно надала ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 . Оглядом встановлено технічні характеристики жорсткого дику та його візуальний вигляд (том 2 а.с 226-231);

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, повно та всебічно з`ясувавши та дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, виходячи з загальних засад кримінального судочинства, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.12.2022 року ОСОБА_6 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення ОСОБА_4 у відношенні неї кримінального правопорушення. (том 2 арк. 94).

Відповідну позицію обвинувачення ОСОБА_6 підтримала і в залі судових засідань під час розгляду справи, пояснюючи суду, що ОСОБА_4 неодноразово проникав без її дозволу до належного їй домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 .

Однак, із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, знятих з персонального ком`ютера ОСОБА_6 , згідно протоколу огляду місця події від 19.11.2022 року вбачається, що особа чоловічої статі, в темну пору доби перебував на території домоволодіння, яке в порівнянні з протоколом огляду місця події від 18.11.2025 року схоже з домоволодінням ОСОБА_6 , та використовуючи драбину заглядав у вікно будинку, після чого зайшов до сільськогосподарського приміщення та виніс звідти дві полімерні каністри й попрямував до виходу. (том 2 арк. 68-72).

Подія зафіксована на відеозаписі датується 28.07.2022 року, тоді як у вину ОСОБА_4 інкримінується вчинення правопорушення, що відбулося 15.11.2022 року.

В ході досудового розслідування такі протиріччя не усунуті, не вдалося їх усунути і в ході судового розгляду.

24.06.2025 року під час судового розгляду судом призначено комп`ютерно-технічну експертизу, та на вирішення експертів поставлено питання чи містяться на жорсткому диску TOSHIBA NOV-2014 8 відеофайлів, знятих з персонального комп`ютера ОСОБА_6 та які їх метадані.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-25/11532-КТ від 28.08.2025 року на жорстких магнітних дисках накопичувача марки TOSHIBA моделі DT01ACA050, s/n Y48R4VRBS вказаних відео файлів не виявлено (том 3 арк. 153-157).

Також в ході огляду місця події та вилучення відеозаписів у ОСОБА_6 19.11.2022 року слідчим не встановлено яка система відеоспостереження здійснювала реєстрацію події на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , на якому пристрої проводилась відеофіксація вказаної події і де зберігаються оригінали вказаних відеофайлів, не встановлено чи був комп`ютер LG чорного кольору підключений до системи відеоспостереження домоволодіння ОСОБА_6 .

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_6 дата, зазначена на вказаних відеозаписах не відповідає дійсності внаслідок збою в програмі, який стався після відключення електроенергії в той день на території с. Возсіятське, однак відповідно до оперативного журналу № 53 Північного округу філії Єланецького району, витребуваного за клопотанням захисника ОСОБА_5 , записи щодо відключення 15.11.2022 року від електроенергії с. Возсіятське відсутні. (том 1 а.с. 105-111).

В ході судового розгляду потерпіла стверджувала, що обвинувачений 15.11.2022 року незаконно проник на територію її домоволодіння. Проте суд не може врахувати ці показання як безсумнівний доказ, оскільки на записах відеоспостереження у домоволодінні потерпілої вказана інша дата 28.07.2022 року. Також встановлено, що між потерпілою та обвинуваченим на протязі тривало часу існують неприязні відносини, які могли вплинути на дачу потерпілою показань по справі. Інших доказів, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення 15.11.2022 року суду не надано.

Доводи ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 проникав без її дозволу на територію її домоволодіння спростовуються також поясненнями свідка ОСОБА_13 , яка проживає в сусідньому з потерпілою будинку та пояснила суду, що ОСОБА_4 з ОСОБА_6 проживав однією сім`єю на протязі року. Обвинувачений допомагав потерпілій по господарству та користувався її транспортом.

Крім того, із досліджених відеозаписів, на який посилається сторона обвинувачення як на належний доказ, неможливо за зовнішніми ознаками ідентифікувати особу, яка зафіксована на відео.

Згідно протоколів огляду речей від 29.12.2022 року та 02.01.2023 року було оглянуто мобільний телефон SAMSUNG A51 темно-синього кольору, що належить ОСОБА_10 . В ході якого виявлено мультимедійні файли з камер спостереження за домоволодінням останньої. Однак, як в за стосунку Viber, так і в галереї мобільного пристрою на деяких із вказаних файлах зображена особа чоловічої статі, яку через низьку якість зображень не можливо ідентифікувати. (том 2 арк. 106-126).

В протоколі огляду речей від 11.01.2023 року, під час якого було оглянуто мобільний телефон Apple iPhone 11 ProMax, що належить ОСОБА_4 , виявлено відеозапис та зазначено, що останній під час зйомки знаходився в будинку ОСОБА_6 (том 2 а.с. 166-190).

Аналізуючи ці дані як доказ вини обвинуваченого, суду не представилось можливим за візуальними ознаками приміщення, встановити де саме знаходився в той час ОСОБА_4 .

Згідно протоколу огляду предмету від 03.02.2023 року з долученим відеозаписом, встановлено як чоловік тримаючи полімерні каністри жовтого та зеленого кольору заходить до будівлі разом з двома жінками, після чого всі разом відразу виходять. За зовнішніми ознаками встановити осіб, що зафіксовані на відеозаписі неможливо (том 2 а.с. 220-224).

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим,1950) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року, при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч. 1ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому, неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у рішеннях по справах «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08.02.1996 року.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15.07.2010 року, остаточне рішення від 15.10.2010 року (пункт 53) та у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, остаточне рішення від 17.06. 2011 року (пункт 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ч.6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п. 2 ч. 1ст.284 КПК України, а саме: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, а не повертати справу на додаткове розслідування.

Що стосується розписки ОСОБА_6 від 04.12.2022 року, то суд не може прийняти її як належний доказ вини ОСОБА_4 , оскільки в матеріалах справи є фотокопія розписки, проте відсутній оригінал вказаного документу. А обвинувачений, в інтересах якого було подано цей документ, заперечував його існування, а також заперечував повноваження захисника на надання такого документу.

В ході судового розгляду захисником обвинуваченого, адвокатом ОСОБА_5 , подано клопотання про визнання недопустимими доказами товарного чеку та довідки від 23.11.2023 року; протоколу огляду місця події від 19.11.2023 року; протоколів огляду речей від 29.12.2022 року та 02.01.2023 року; копії клопотання захисника ОСОБА_4 , його ордер, свідоцтво про адвокатську діяльність, довідку про склад сім`ї, характеристику старости, довідку з місця проживання, розписку ОСОБА_6 від 04.12.2022 року; фото і відеозаписи, одержані слідчим, шляхом їх зняття з персонального комп`ютера та мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 в приватному помешканні останньої; заяву ОСОБА_6 від 10.03.2023 року та протокол огляду предмета від 10.03.2023 року, згідно якого вилучено жорсткий диск; заяву ОСОБА_6 від 02.03.2023 року та протокол огляду предмета від 03.02.2023 року, оскільки вони не мають відношення до події, що сталася 15.11.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

На думку суду, вказане клопотання захисника н підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено, що докази заявлені захисником отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини чи здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи.

З урахуванням викладеного, у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно виправдати за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Речові докази:

-дві полімерні каністри об`ємом 20 літрів кожна, синього та білого кольору, які передано на зберігання потерпілій залишити в повне розпорядження ОСОБА_6 ;

-вісім відеофайлів, які містяться на диску формату DVD-R залишити в матеріалах кримінального провадження;

-жорсткий диск марки TOSHIBA, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000239 повернути власнику ОСОБА_6 .

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/115-25/1132-КТ від 28.08.2025 року в сумі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. віднести на рахунок держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1