Справа № 314/260/26
Провадження № 1-кс/314/75/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 13.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про арешт майна.

Старшим слідчим СВ ВП № 2 Запорізького РУП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 13.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Клопотання обгрунтовано тим, що 12.01.2026 о 16:30 водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_2 , рухаючись проїзною частиною вулиці дачного кооперативу «Електронік» у смт. Кам`яне Запорізького району Запорізької області допустив занос керованого ним автомобіля, внаслідок чого транспортний засіб у стані заносу перетнув смугу зустрічного руху та на лівому узбіччі за напрямком руху автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на узбіччі. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому шийки стегна та була доставлена до лікарні.

12.01.2026 слідчим проведено огляд місця події під час якого виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом.

Автомобіль ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_7 .

Слідчий зазначає, що забезпечення арешту вказаного транспортного засобу необхідно для встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, так як на кузові збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 2 КПК України (згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, кожна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура), введений на даний час на території України Указом Президента воєнний стан, суд дійшов висновку, що відсутність учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду даного питання.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального, можливість зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 107, 167, 170-173, 175, 372, 395 КПК України,

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , перебуває у власності ОСОБА_7 , з метою збереження речових доказів з позбавленням права на користування вказаним майном, розпорядження, ремонту та відчуження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

14.01.2026