У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 1/1210/2896/2012

провадження № 51-1325зпв18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2013 року і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 09 листопада 2012 року ОСОБА_4 визнано винуватою та призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 29 січня 2013 року вказаний вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2013 року вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Кримінальна справа розглядалася за правилами КПК 1960 року.

10 червня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ допущено до провадження Верховного Суду України справу № 1/1210/2896/2012 щодо ОСОБА_4 за її заявою для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2013 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 20 червня 2014 року відкрито провадження у цій справі та витребувано з Краснодонського міськрайонного суду Луганської області вказану кримінальну справу.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» від 07 листопада 2014 року № 1085- р та додатку до нього м. Краснодон був внесений до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Ухвалою Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року зупинено провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_4 у зв`язку з неможливістю отримання кримінальної справи, оскільки у м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області не забезпечено поштовий зв`язок через проведення бойових дій.

На підставі розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14, справи, які перебували в провадженні Краснодонського міськрайонного суду Луганської області, повинні бути передані до Сватівського районного суду Луганської області.

Згідно з довідкою Верховного Суду України, будь-які кримінальні провадження (справи), у тому числі і кримінальна справа щодо ОСОБА_4 , до Сватівського районного суду Луганської області не передавались.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року (далі - Закон), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

У зв`язку з наведеним та на підставі п. 1 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону матеріали кримінальної справи щодо ОСОБА_4 з Верховного Суду України передано до Касаційного кримінального суду Верховного Суду в провадження судді ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_5 касаційне провадження у справі щодо ОСОБА_4 зупинено у зв`язку із тим, що кримінальна справа щодо останньої до Сватівського районного суду Луганської області не передавалась, питання щодо її витребування з Краснодонського міськрайонного суду Луганської області не вирішене.

На запит Верховного Суду від 12 квітня 2023 року щодо вжиття організаційних заходів для передачі до Верховного Суду кримінальної справи щодо ОСОБА_4 Державна судова адміністрація України повідомила, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини в листі від 24 травня 2023 року № 4735.2/5035/1/23/23/43.2 вказав, що в разі розв`язання питання про передачу матеріалів кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 судові органи України буде проінформовано.

11 травня 2023 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 у відставку справу № 1/1210/2896/2012 щодо ОСОБА_4 розподілено судді-доповідачу ОСОБА_1 .

На запит Верховного Суду від 05 вересня 2023 року щодо вжиття організаційних заходів для передачі до Верховного Суду кримінальної справи щодо ОСОБА_4 Державна судова адміністрація України повідомила, що питання передачі вказаної кримінальної справи залишається не вирішеним не дивлячись на численні звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Зокрема Державою судовою адміністрацією долучено копію листа від 05 жовтня 2023 року № 10-11770/23 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Відповіді на даний лист Верховний Суд так і не отримав.

Судом касаційної інстанції були вжиті всі можливі заходи та використані всі процесуальні можливості для отримання кримінальної справи щодо ОСОБА_4 .

Суд має інформацію про те, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року засудженій ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2012 року до 29 січня 2013 року був зарахований в строк відбування покарання за вироком Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 09 листопада 2012 року за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК, з розрахунку, що один такий день відповідає двом дням позбавлення волі. Зі змісту довідки Верховного Суду України вбачається, що 20 травня 2016 року на підставі означеної ухвали ОСОБА_4 була звільнена з місць позбавлення волі та вибула за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2014 року до суду не надходили жодні звернення від самої скаржниці, що може свідчити про втрату інтересу особи до розгляду поданої нею скарги з урахуванням часу ухвалених щодо ОСОБА_4 судових рішень, строку призначеного їй покарання та спливу значного проміжку часу після його відбуття.

Таким чином, враховуючи тривалий час, що минув з моменту звернення ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції, зміст ухвалених щодо неї судових рішень, факт її звільнення з місць позбавлення волі, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_4 слід повернути особі, яка її подала.

Водночас суд констатує, що у разі повторного звернення ОСОБА_4 із аналогічною заявою, тобто у разі виявлення нею інтересу до розгляду цієї справи судом касаційної інстанції, будуть наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись абз. 2 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2013 року з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3