МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/6523/25
Провадження № 1-кп/210/320/26
У Х В А Л А

іменем України

21 січня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні: прокурор Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисники обвинувачених - адвокати ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 12 липня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000400 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 255, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28 частиною 1 статті 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Металургійному районному суді міста Кривого Рогу перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2023 року за №0000400 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Під час судового розгляду від прокурора Криворізької східної окружної прокуратуриОСОБА_3 надійшли клопотання про продовження в порядку частини 5 статті 194 КПК України обов`язків у зв`язку з внесенням застави щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_12 .

Прокурор підтримав заявлені клопотання про продовження строку дії обов`язків, застосованих щодо обвинувачених на стадії досудового розслідування, з мотивів викладених у них.

Сторона обвинувачення вважає, що підстав для зміни обвинувачуваним ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , запобіжних заходів у вигляді застави відсутні, оскільки застава повністю забезпечує виконання покладених на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, шляхом убезпечення від справдження хоча б одного з ризиків, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є сталими та не зменшились.

Прокурор покликається на те, що наявні ризики неналежної процесуальної поведінки обвинувачуваних, які є обґрунтовані, тому клопотання підлягають задоволенню.

Сторона захисту адвокат ОСОБА_14 в цілому не заперечував проти задоволення клопотань прокурора, проте зазначив, що ризики описані формально, і докази на їх підтвердження відсутні.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , кожен окремо, думку своїх захисників підтримали.

Заслухавши позицію сторін та учасників кримінального провадження, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, та матеріали, додані до клопотань, суд приходить до наступних висновків.

За змістом частини 3 статті 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до статті 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданих клопотаннях, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених статтею 194 КПК України, частиною сьомої якої встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Зі змісту частини четвертої статті 199 КПК України слідує, що при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або обов`язків, покладених на обвинувачених у зв`язку з внесенням застави, суд має з`ясовувати, чи зменшилися зазначені прокурором ризики або з`явилися нові ризики, які виправдовують їх застосування.

ОСОБА_4 , ОСОБА_12 в розумінні частини 2 статті 42 КПК України набули статусу обвинувачених, оскільки обвинувальний акт щодо них переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Отже, при вирішенні на стадії судового провадження питання про доцільність продовження строку дії запобіжних заходів та процесуальних обов`язків, покладених на обвинувачених, суд має врахувати наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, а так само чи зменшилися зазначені прокурором ризики або з`явилися нові ризики, які виправдовують їх застосування.

При цьому, після скерування обвинувального акту до суду, обґрунтованість підозри судом не досліджується, оскільки досудове розслідування завершене і суд вирішує питання винуватості чи невинуватості особи за критеріями «поза розумним сумнівом» та «чітких переконливих доказів» після повного та всебічного дослідження обставин справи на підставі поданих доказів.

Суд враховує, що під час підготовчого судового засідання вирішувалося питання щодо заявлених ризиків, та їх доведеності.

Під час підготовчого провадження, суд не погодився з тим, що ризик переховування від суду залишився таким, як на стадії досудового розслідування, оскільки стороною обвинувачення не представлено доказів, що з моменту звільнення з-під варти обвинувачені вживали заходів щодо зміни місця свого постійного мешкання, намагалися перетнути державний кордон, піддавались приводам або на них накладалися грошові стягнення за неявку на виклик до органу досудового розслідування.

У поданих клопотаннях такий ризик щодо всіх обвинуваченнях обґрунтовано лише суворістю покарання, яке може бути призначене у разі доведення винуватості. Інших доводів суду не представлено

На обвинувачених під час досудового розслідування був покладений обов`язок не залишити населений пункт, в якому вони зареєстровані та проживають без дозволу слідчого чи прокурора.

Вирішуючи питання про продовження строку дії обов`язків в порядку статті 194 КПК України на стадії досудового розслідування, суд враховуючи соціальний та сімейний стан обвинувачених, а також те, що об`єктивних даних, які б свідчили про те, що обвинувачені вживали заходів щодо впливу на свідків чи інших обвинувачених, набули статусу підозрюваних в іншому провадженні, вживали заходів щодо переховування, порушували умови домашнього арешту чи покладені обов`язки, тощо стороною обвинувачення не представлено.

Тому, враховуючи, що прокурором не обґрунтовано необхідність продовження обов`язку не залишити місто Кривий Ріг, а також мету такого обмеження, суд не вбачав підстав для його збереження в такому формулюванні.

Суд змінив такі обмеження, керуючись положеннями, визначеним у статті 8 ЄКПЛ.

На разі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2023 за № 000040, перебуває на стадії судового розгляду.

Щодо ризиків

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При встановленні наявності ризиків, необхідністю запобігти яким може обґрунтовуватися продовження запобіжних заходів, суд враховує, що існування кожного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, має підтверджуватися конкретними фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована.

Саме до таких висновків зводиться усталена практика ЄСПЛ (п. п. 85, 86 рішення у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018): До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого», «…. Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними».

Оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, необхідно оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Відповідно до частини 1 статті 178 КПК України під час вирішення питання про подальшу дію запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинувачених; майновий стан обвинувачених; наявність судимостей; дотримання обвинуваченими умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до них раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з частиною 3 статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ст. 182 КПК України).

Застосування будь-якого запобіжного заходу має наслідком покладання ряду процесуальних обов`язків на підозрюваного, обвинуваченого, які передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (абзац третій частини 4 статті 202 КПК України).

Стаття 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на повагу до приватного життя, до якого входить і право на працю та реалізацію професійних здібностей. Право на повагу до приватного життя дійсно може бути обмежене за умов застосування запобіжного заходу, в порядку та на умовах, визначених законом. В той же час обмеження мають бути законними, необхідними в демократичному суспільстві та спрямованими на захист суспільних інтересів, наприклад, захисту громадського порядку, запобігання злочинам, спробам переховування, тобто для досягнення законної мети.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 255 КК України, за ознаками створення злочинної організації, керівництві такою організацією;

- ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, за ознаками організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, вчинене у великих розмірах, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене в особливо великих розмірах, вчинене злочинною організацією;

- ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за ознаками організації складання та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненого злочинною організацією.

Санкції статей (ч. 1ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України) відносить інкриміновані діяння до особливо тяжких злочинів, та передбачають безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді від 06.05.2025 року ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, із можливістю внесення застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, з покладенням наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

ОСОБА_4 звільнено з-під варти внаслідок внесення визначеної застави на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, та він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави з зобов`язанням виконувати покладені на нього вищезазначені обов`язки.

У подальшому, ухвалами слідчих суддів дію обов"язків продовжено.

Під час підготовчого провадження суд частково задовольнив клопотання прокурора про продовження обов"язків ОСОБА_4 .

На підставі частини 5 статті 194 КПК України суд поклав наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця своєї реєстрації, проживання, контактних номерів телефонів;

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими обвинувачуваними у цьому ж кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сторона обвинувачення вважає, що відсутні підстави для зміни обвинувачуваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки саме застава повністю забезпечує виконання покладених на нього обов`язків шляхом убезпечення від справдження хоча б одного з ризиків, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є сталими та не зменшились.

В обґрунтування ризику переховування від суду (п.1), прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 зможе безперешкодно змінити місце свого постійного мешкання, покинути територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання, враховуючи суворість покарання у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення (від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна).

Ризик незаконного впливу на свідків та представника потерпілого (п.3), прокурор обґрунтовує, що обвинувачувані ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 перебувають у підпорядкуванні ОСОБА_4 , що підтверджується зафіксованими розмовами між вказаними особами в ході результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_4 , будучи організатором злочинної організації може здійснювати незаконний вплив на вказаних підозрюваних з метою недопущення надання останніми викривальних показань відносно нього та інших на даний час невстановлених осіб причетних до вчинення вказаного правопорушення. Під час досудового розслідування також не встановлені та недопитані усі свідки протиправних дій, на яких ОСОБА_4 , зможе незаконно впливати.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5) обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено що ОСОБА_4 організував стійке злочинне об`єднання, яке функціонувало протягом тривалого часу (більше ніж протягом 2 років), та на систематичній основі здійснювали розкрадання бюджетних коштів, передбаченими на утримання кладовищ, надання послуг із забезпечення міжміських транспортних перевезень тіл загиблих (померлих) військовослужбовців, послуг з поточних ремонтів об`єктів благоустрою, тому продовження строку дії покладених на обвинувачуваного обов`язків, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, може запобігти у реалізації злочинного умислу злочинної організації.

Суд зазначає, що у своєму клопотанні сторона обвинувачення не обґрунтовує ризик впливу на представника потерпілого та свідків.

Стороною обвинувачення не надано доказів, що за час перебування під заставою ОСОБА_4 вживав заходів щодо тиску на свідків чи представника потерпілого, а так само й інших обвинувачених. Проте суд вважає, що ризик впливу на свідків та представника потерпілого є ймовірним, і пов`язаний виключно з тим, що вказані особи не допитані судом безпосередньо, як того вимагає стаття 23 КПК України. Тому обов`язок "утримуватись від спілкування зі свідками та представниками потерпілого та іншими обвинувачуваними у цьому кримінальному провадженні" слід залишити з метою дієвості кримінального провадження.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченою (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) суд вважає його необґрунтованим, адже ця обставина, обумовлена лише змістом пред`явленої підозри, а в подальшому обвинуваченням.

ОСОБА_4 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину (доньку ОСОБА_16 , 2022р.н.), офіційне місце роботи та доходи. Доказів відсторонення від посади не представлено. Доказів пред`явлення підозри чи обвинувачення в іншому кримінальному провадженні суду не представленою.

Також суд не погоджується з тим, що ризик переховування від суду залишається таким, як на стадії досудового розслідування, оскільки стороною обвинувачення не представлено доказів, що з моменту внесення застави ОСОБА_4 вживав заходів щодо зміни місця свого постійного мешкання, намагалася перетнути державний кордон, піддавалась приводам або на нього накладалися грошові стягнення за неявку на виклик до органу досудового розслідування.

Такий ризик обґрунтовано лише суворістю покарання, яке може бути призначене у разі доведення винуватості. Інших доводів суду не представлено.

Як встановлено судом, на ОСОБА_4 був покладений обов`язок не залишити населений пункт, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого чи прокурора, а в подальшому, цей обов"язок змінено - покладено обов"язок не залишати територію України. Доказів, що обвинувачений намагався залишити територію України, а так само й змінити місце реєстрації, чи порушення інших обов"язків - не надано.

Суд вже врахував у попередніх ухвалах соціальний та сімейний стан обвинуваченого, а також те, що об`єктивних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 за період досудового слідства та судового розгляду вживав заходів щодо впливу на свідків чи інших обвинувачених, набув статусу підозрюваного в іншому провадженні, вживав заходів щодо переховування, стороною обвинувачення не представлено.

За період дії запобіжного заходу доказів, що обвинувачений порушив обов`язок не залишити територію України, а також мету такого обмеження, суд не вбачав підстав для його звуження. Покладені на обвинуваченого обов`язки на час судового розгляду, в достатній мірі та повно забезпечують її належну процесуальну поведінку.

Крім того, ризик звернення застави сам по собі є стримуючим фактором для обвинуваченого.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Судом встановлено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 255 КК України, за ознаками участь у злочинній організації;

- ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене у великих розмірах, вчинене злочинною організацією;

- ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за ознаками складання та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинене злочинною організацією.

Санкції статей (ч. 1ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України) відносить інкриміновані діяння до особливо тяжких злочинів, та передбачають безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді від 04.04.2025 ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2025 року скасовано попередню ухвалу та застосовано до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.06.2025 року із можливістю внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

24.04.2025 року ОСОБА_12 звільнено з-під варти внаслідок внесення визначеної застави на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, тобто підозрюваний ОСОБА_12 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави з зобов`язанням виконувати покладені на нього вищезазначені обов`язки, які було в подальшому продовжено.

Під час підготовчого провадження суд частково задовольнив клопотання прокурора про продовження обов"язків ОСОБА_12 .

На підставі частини 5 статті 194 КПК України суд поклав наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця своєї реєстрації, проживання, контактних номерів телефонів;

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими обвинувачуваними у цьому ж кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сторона обвинувачення вважає, що відсутні підстави для зміни обвинувачуваному ОСОБА_12 запобіжного заходу, оскільки саме застава повністю забезпечує виконання покладених на нього обов`язків шляхом убезпечення від справдження хоча б одного з ризиків, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є сталими та не зменшились.

В обґрунтування ризику переховування від суду (п.1), прокурор посилається на те, що ОСОБА_12 зможе безперешкодно змінити місце свого постійного мешкання, покинути територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання, враховуючи суворість покарання у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення (від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна). ОСОБА_12 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, має фінансову спроможність змінити постійне місце проживання та покинути територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

Ризик незаконного впливу на інших обвинувачуваних у цьому ж кримінальному провадженні (п.3), прокурор зазначає, що обвинувачувані ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 перебувають у підпорядкуванні ОСОБА_4 , що підтверджується зафіксованими розмовами між вказаними особами в ході результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_12 , будучи виконавцем у злочинній організації зможе здійснювати незаконний вплив на вказаних обвинувачуваних з метою недопущення надання останніми викривальних показань відносно нього та інших на даний час невстановлених осіб причетних до вчинення вказаного правопорушення, а також не встановлених та недопитаних усіх свідків протиправної діяльності учасників злочинної організації.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5) обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 був активним учасником злочинного об`єднання, яке функціонувало протягом тривалого часу (більше ніж протягом 2 років), та на систематичній основі здійснювали розкрадання бюджетних коштів, передбаченими на утримання кладовищ, надання послуг із забезпечення міжміських транспортних перевезень тіл загиблих (померлих) військовослужбовців, послуг з поточних ремонтів об`єктів благоустрою.

Суд зазначає, що у своєму клопотанні сторона обвинувачення не обґрунтовує ризик впливу на представника потерпілого та свідків, та не просить суд покласти на обвинуваченого обов`язку утриматись від спілкування з іншими обвинуваченими. Натомість у прохальній частині клопотання просить продовжити обов`язок "утримуватись від спілкування зі свідками та представниками потерпілого у цьому кримінальному провадженні".

Стороною обвинувачення не надано доказів, що за час перебування під заставою ОСОБА_12 вживав заходів щодо тиску на свідків чи представника потерпілого. Проте суд вважає, що ризик впливу на свідків та представника потерпілого є ймовірним, і пов`язаний виключно з тим, що вказані особи не допитані судом безпосередньо, як того вимагає стаття 23 КПК України. Тому обов`язок "утримуватись від спілкування зі свідками та представниками потерпілого у цьому кримінальному провадженні" слід залишити з метою дієвості кримінального провадження.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченою (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) суд вважає його необґрунтованим, адже ця обставина, обумовлена лише змістом пред`явленої підозри, а в подальшому обвинуваченням.

ОСОБА_12 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, офіційні доходи, ФОП, має на утриманні малолітнього сина ( ОСОБА_17 , 2021 р.н.). Доказів пред`явлення підозри чи обвинувачення в іншому кримінальному провадженні суду не представленою.

Також суд не погоджується з тим, що ризик переховування від суду залишається таким, як на стадії досудового розслідування, оскільки стороною обвинувачення не представлено доказів, що з моменту звільнення з-під варти та за час перебування під заставою обвинувачений вживав заходів щодо зміни місця свого постійного мешкання, намагався перетнути державний кордон, піддавалась приводам або на неї накладалися грошові стягнення за неявку на виклик до органу досудового розслідування.

Такий ризик обґрунтовано лише суворістю покарання, яке може бути призначене у разі доведення винуватості. Інших доводів суду не представлено.

Покликання на наявність закордонного паспорту нівелюється обов`язком здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Як встановлено судом, на ОСОБА_12 був покладений обов`язок не залишити населений пункт, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого чи прокурора, а в подальшому, цей обов"язок змінено - покладено обов"язок не залишати територію України. Доказів, що обвинувачений намагався залишити територію України, а так само й змінити місце реєстрації, чи порушення інших обов"язків - не надано.

Суд вже врахував у попередніх ухвалах соціальний та сімейний стан обвинуваченого, а також те, що об`єктивних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_12 за період досудового слідства та судового розгляду вживав заходів щодо впливу на свідків чи інших обвинувачених, набув статусу підозрюваного в іншому провадженні, вживав заходів щодо переховування, стороною обвинувачення не представлено.

За період дії запобіжного заходу доказів, що обвинувачений порушив обов`язок не залишити територію України, а також мету такого обмеження, суд не вбачав підстав для його звуження.

Покладені на обвинуваченого обов`язки на час судового розгляду, в достатній мірі та повно забезпечують її належну процесуальну поведінку.

Крім того, ризик звернення застави сам по собі є стримуючим фактором для обвинуваченого. Оскільки судовий розгляд не завершено, суд вбачає за доцільно продовжити строк дії запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись статями 181, 182, 194, 197, 202, 314, 315, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити на період з 21 січня 2026 року по 20 березня 2026 року включно, строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з внесенням застави процесуальних обов`язки, передбачених статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати за вимогою до суду;

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання, контактних номерів телефонів;

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими обвинувачуваними у цьому ж кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити .

Продовжити на період з 21 січня 2026 року по 20 березня 2026 року включно, строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з внесенням застави процесуальних обов`язки, передбачених статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за викликом;

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання, контактних номерів телефонів;

- не спілкуватися зі свідками та представниками потерпілого у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну .

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22 січня 2026 року о 09 год. 45 хв. в залі судового засідання № 7 Металургійного районного суду міста Кривого Рогу (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24, 3-й поверх, каб. 309).

Суддя: ОСОБА_1