КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/576/25 Головуючий у суді І-ї інстанції - ОСОБА_1
Справа № 398/5211/24 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

при участі представника власника майна адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2025 року, задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 погодженого з прокурором та накладено арешт на майно, вилучене 06.11.2025 року у період часу з 10 години 08 хвилини до 12 години 20 хвилин під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- банківську картку для виплат «Приват банку» НОМЕР_1 , банківську картку для виплат «Приват банку» НОМЕР_2 , банківську картку універсальна банку «Приват банк» НОМЕР_3 , банківську картку «Монобанк» НОМЕР_4 , які поміщено до спец пакету НПУ CRI1168452;

- мобільний телефон «Айфон 14 Pro Max» в чохлі чорного кольору IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 з віртуальними сім картами НОМЕР_7 , який поміщено до спец пакету НПУ CRI 1168683;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy А3» золотистого кольору IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , який поміщено до спец пакету НПУ ICR0217234;

- мобільний телефон «Айфон 11» бірюзового кольору IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , який поміщується до спец пакету НПУ ICR0217233;

- мобільний телефон «TECNO» синього кольору IMEI1: НОМЕР_12 , IMEI2: НОМЕР_12 із сімкартою НОМЕР_13 поміщено до спец пакету НПУ ICR0217238;

- ноутбук марки «MSI» білого кольору із зарядним пристроєм, які поміщено до спец пакету НПУ RAWO192451.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що матеріалами клопотання доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, вилучене майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, крім того, наявний ризик, у випадку не застосування арешту, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного речового доказу.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10.11.2024, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до ухвали слідчого судді про проведення обшуку надано дозвіл на виявлення і вилучення зокрема на: «предмети, пов`язанні з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, зокрема мобільних терміналів з СІМ-картками, банківські картки, грошові кошти здобуті, в ході збуту наркотичних засобів». Тобто слідчим суддею надано дозвіл на виявлення і вилучення предметів, безпосередньо пов`язаних з вчиненням незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.

В свою чергу, в ході проведення обшуку за вищевказаною адресою ОСОБА_7 було надано доступ до всіх мобільних телефонів, а також ноутбуку, виявлених під час проведення обшуку, працівники поліції під час проведення обшуку ознайомились з їх змістом, проте будь-якої інформації про те, що на вказаних мобільних пристроях та ноутбуках містяться будь-які відомості, пов`язанні з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів виявлено не було.

В порушенні норм ч. 2 ст. 167 КПК України, працівники поліції здійснили вилучення мобільних телефонів та ноутбуку, хоча вказані пристрої не мали жодної інформації, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, а отже вказані пристрої взагалі не входили до предметів стосовно яких надав право на їх вилучення слідчий суддя. Також працівники поліції мали можливість зробити відповідні копії наявної на вказаних пристроях інформації, проте цього також не відбулось. Крім цього, в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку, взагалі не було надано дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки, зокрема ноутбуків, при цьому конкретного обґрунтування про необхідність накладення арешту на майно, прямо не зазначеного в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук, слідчий суддя при винесенні ухвали про арешт майна взагалі не навів.

Також зазначив, що ОСОБА_7 не має жодного відношення до вчинення злочину, що розслідується в рамках кримінального правопорушення. Клопотання про арешт майна та додатки до нього не мають копії жодного протоколу про проведення слідчих (розшукових) дій, де було б зазначено, що до вчинення вказаного злочину може бути причетний ОСОБА_7 , в якості додатку до клопотання про арешт майна із слідчих (розшукових) дій долучено лише копію протоколу обшуку, що саме по собі з огляду на зазначене жодним чином не підтверджує того, що останній якимось чином може бути причетний до вчинення злочину, що розслідується в рамках кримінального провадження.

Прокурор та власник майна ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися При цьому від прокурора ОСОБА_9 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про здійснення апеляційного розгляду без її участі та відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити їх, дослідивши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарги задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом.

Положеннями ст. 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні данні, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено, у провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження № 00001456 від 22.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що до вищевказаного кримінального правопорушення причетні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які за попередньою змовою налагодили діяльність із збуту наркотичних засобів, психотропних речовин на території м. Олександрія, Кіровоградської області та Дніпропетровської області, яка полягає у приховуванні, розкладанні у формі «закладок» наркотичної речовини на території міста із подальшим висвітленням фотозображень із координатами, де знаходиться наркотичний засіб (психотропна речовина) в мережі Інтернет, через платформу телеграм, в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримуючи за дані дії грошові кошти від наркозалежних осіб.

Досудовим розслідуванням 06.11.2025 проведено санкціонований слідчим суддею обшук у квартирі АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено і вилучено:

- банківську картку для виплат «Приват банку» НОМЕР_1 , банківську картку для виплат «Приват банку» НОМЕР_2 , банківську картку універсальна банку «Приват банк» НОМЕР_3 , банківську картку «Монобанк» НОМЕР_4 , які поміщено до спец пакету НПУ CRI1168452;

- мобільний телефон «Айфон 14 Pro Max» в чохлі чорного кольору IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 з віртуальними сім картами НОМЕР_7 , який поміщено до спец пакету НПУ CRI 1168683;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy А3» золотистого кольору IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , який поміщено до спец пакету НПУ ICR0217234;

- мобільний телефон «Айфон 11» бірюзового кольору IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , який поміщується до спец пакету НПУ ICR0217233;

- мобільний телефон «TECNO» синього кольору IMEI1: НОМЕР_12 , IMEI2: НОМЕР_12 із сімкартою НОМЕР_13 поміщено до спец пакету НПУ ICR0217238;

- ноутбук марки «MSI» білого кольору із зарядним пристроєм, які поміщено до спец пакету НПУ RAWO192451.

Постановою слідчого від 06.11.2025 вилучені речі визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене слідчий просив накласти арешт на вилучене 06 листопада 2025 року вищезазначене майно.

Обставини кримінального провадження вказують на наявність підстав вважати, що виявлене та вилучене майно є речовими доказами за даним кримінальним провадженням та можуть бути використані при дослідженні експертом в ході проведення експертиз та як доказ обставин під час судового розгляду, тому зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, наявна необхідність його арешту з метою його збереження для проведення відповідних експертиз.

Також відповідно до клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що за вилученою технікою необхідне призначення ряду експертиз. Отже, після проведення необхідних експертиз можливо буде визначити подальшу долю вказаних речових доказів.

Згідно із змістом клопотання прокурора у кримінальному провадженні від 22.12.2025, за вилученими у ОСОБА_7 мобільними телефонами 03.12.2025 призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу і вона натепер ще триває.

Згідно ч. 10, ч. 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стандарт доказування під час розгляду слідчим суддею питання про арешт майна з метою збереження речових доказів є меншими ніж для повідомлення особі про підозру, висунення обвинувачення і тим більше доведеності обвинувачення в суді.

Мета арешту майна є забезпечення дієвості кримінального провадження та полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для вилучення майна та його арешту.

На даному етапі досудового розслідування дізнавач, слідчий або прокурор не зобов`язані мати докази, достатні для повідомлення про підозру або пред`явлення обвинувачення, оскільки це завдання наступних етапів досудового розслідування.

Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин і прийняття рішення відповідно до ст. 283 КПК, власники або законні володільці цього майна наділені правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК, питання про скасування накладеного арешту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане в клопотанні майно може містити інформацію щодо розслідуваного злочину, існує необхідність проведення низки слідчих та інших процесуальних дій, призначити проведення експертиз та закінчити проведення призначеної комп`ютерно - технічної експертизи, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законним, обґрунтованим рішенням, а апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4