Справа № 635/3280/25
Провадження № 1-кп/635/492/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000124 від 06.02.2025 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новосибірськ рф, громадянина України, одруженого, офіційно працевлаштованого, має на утриманні неповнолітнього сина 2014 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

суд визнає доведеним, що 05.02.2025 близько 17:15, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який разом з пасажирами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухалися зі сторони вул. Полтавський шлях, м. Харків в напрямку с-ще Високий, Харківського району, Харківської області, а саме на автодорозі біля місця з координатами 49.9157663, 36.1348530, водій ОСОБА_7 обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, при яких втратив контроль над керуванням автомобіля, в результаті чого водій, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, не обравши такі прийоми керування, які дозволяли б постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, спричинив виїзд за межі проїжджої частини та скоїв наїзд своєю задньою частиною на пішохода ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_7 не відповідають вимогам п. 12.1, Правил дорожнього руху, відповідно до якого:

- п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала пошкодження травми голови і тулуба у вигляді забійної рани м`яких тканин обличчя, закритого перелому суглобового відростку нижньої щелепи ліворуч, закритого перелому лонної та сідничної кісток ліворуч. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху.

В дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п 12.1 Правил дорожнього руху.

Дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» ОСОБА_7 не відповідають вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з ДТП.

Суд визнає ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненому злочині, вибачився перед потерпілою, щиро покаявся та пояснив, що 05.02.2025 рухався по окружній дорозі в бік с-ща Високий. При підйомі на схил не зміг втримати свій автомобіль на дорозі в зв`язку із ожеледицею, внаслідок чого, автомобіль став некерованим та почав неконтрольовано скочуватися назад та виїхав за межі проїжджої частини. Фактичні обставини злочину та зібрані досудовим розслідуванням докази не оспорював, правильно розуміє їх зміст, просив суд докази не досліджувати, розуміючи, що в такому випадку буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор, захисник, потерпіла та представник потерпілої також просили суд не досліджувати докази в повному обсязі.

Враховуючи, що обставини кримінального правопорушення ніким не оспорюються, всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів щодо особи обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що в результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження, в результаті чого тривалий час лікувалась, отримала інвалідність 3-ї групи, до цього часу негативні наслідки не минули і вона потребує подальшого лікування та реабілітації. Отримувати від обвинуваченого грошове відшкодування завданої шкоди не бажає, просила суд залишити без розгляду її цивільний позов та призначити обвинуваченому максимально суворе покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин з необережності. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Суд також враховує і особу обвинуваченого, який не має судимості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 2014 року народження, отримує дохід від підприємницької діяльності, характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до вчиненого злочину ставиться з розумінням своєї вини та відповідальності, вживав заходи для відшкодування завданої шкоди але не зміг їх реалізувати через небажання потерпілою прийняти відшкодування. Судом при цьому встановлено, що позиція потерпілої стосовного небажання отримати грошове відшкодування від обвинуваченого об`єктивно не обумовлена якою-небудь недобросовісною або протиправною поведінкою обвинуваченого, вчиненою стосовно потерпілої після подій кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Обставини кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, встановлені в судовому засіданні відомості про особу обвинуваченого, дають суду підстави вважати, що для досягнення мети кримінального покарання, в тому числі доля виправлення обвинуваченого, призначення передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України покарань у виді арешту або обмеження волі буде занадто суворим, а при призначенні покарання у виді виправних робіт виконання вироку може стати неможливим, або суттєво утрудненим, оскільки отримання доходу від підприємницької діяльності в умовах воєнного стану мають певні ризики. Суд враховує думку потерпілої щодо розміру і характеру завданої шкоди та щодо необхідного покарання, але вважає, що позиція потерпілої не в повній мірі враховує обставини кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та його наслідків, поведінку обвинуваченого, який після вчинення кримінального правопорушення не залишив місце події, викликав швидку медичну допомогу, у подальшому розкаявся у скоєному та вибачився перед потерпілою, намагався відшкодувати завдану шкоду, від чого потерпіла відмовилась.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі в даному випадку буде достатнім для виправлення обвинуваченого та буде відповідати меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України. Щодо необхідності призначення додаткового покарання суд зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років є обов`язковим та безальтернативним що зобов`язує суд призначити таке додаткове покарання. При визначенні строку додаткового покарання суд виходить із всіх обставин кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, а також з урахуванням характеру дій обвинуваченого, які обумовили порушення Правил дорожнього руху та з урахуванням характеру спричинених кримінальним правопорушенням наслідків.

Щодо заявленого цивільного позову суд враховує положення ч. 5 ст. 28 КПК України, відповідно до якої цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Частиною 3 ст. 129 КПК України визначені випадки залишення без розгляду цивільного позову, пред`явленого в кримінальному провадження і зазначена норма передбачає, що у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. Однак КПК України не визначає порядок вирішення цивільного позову у разі подання цивільним позивачем заяви про залишення такого позову без розгляду. Такі правила передбачені Цивільно-процесуальним кодексом України у пункті 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яка визначає, що позов може бути залишений без розгляду коли позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Положення КПК України в даному випадку не суперечать засадам кримінального судочинства, оскільки в такому випадку цивільний позивач не позбавляється права на звернення до суду із позовом повторно в порядку цивільного судочинства. Враховуючи, що потерпіла подала заяву про залишення позову без розгляду до початку судового слідства, суд вважає можливим залишити позов без розгляду.

На підставі ст. 124 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 9232 гривні 40 коп. суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази, а саме: автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 підлягає поверненню власнику, а копії медичної документації необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Враховуючи, що автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт, не підлягає спеціальній конфіскації, цивільний позов підлягає залишенню без розгляду а необхідність в арешті майна як речового доказу з ухваленням вироку відпала, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2025 року в справі № 635/1098/25 (провадження № 1-кс/635/406/2025).

Запобіжний захід в кримінальному провадженні не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 129, 174, 369-371, 373-376 КК України, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 9232 (дев`ять тисяч двісті тридцять дві) гривні 40 коп.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 та товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Речові докази, а саме:

- транспортний засіб «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 ;

- копії медичної документації - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2025 року в справі № 635/1098/25 (провадження № 1-кс/635/406/2025) на транспортний засіб «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Роз?яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування. Роз?яснити обвинуваченому, потерпілому, прокурору право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1