Справа № 390/3257/25
Провадження № 1-кп/390/198/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000444 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кропивницького районного суду Кіровоградської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Прокурор у судовому засіданні просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Також подала до суду клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу до обвинуваченого строком на 60 діб. Клопотання обґрунтоване наявністю вагомих доказів обґрунтованості обвинувачення, обставин вчинення злочину, його тяжкості, можливої реальної міри покарання, а також наявністю ризиків передбачених: п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_8 є тяжким, його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, обвинувачений може переховуватися шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, в тому числі здійснення виїзду на тимчасово окуповані території України або за межі території України у незаконний спосіб. При цьому ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, офіційних джерел його доходів не встановлено. На думку прокурора обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, які підлягають допиту під час судового розгляду. Зокрема, подія мала місце на території Кропивницького району Кіровоградської області, що може свідчити про вплив останнього на місцевих жителів з метою надання неправдиних показань під час досудового розслідування. Вказаний ризик слідує з позиції обвинуваченого на стадії досудового розслідування щодо намагання перекласти вину у вчиненні злочину на неповнолітнього ОСОБА_9 ; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Реальність настання вказаного ризику полягає у тому, що обвинувачений ОСОБА_8 може вводити в оману суд. укривати від суду дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та відомі йому обставини, необхідні для встановлення істини у справі, в т.ч. насамперед інформацію щодо своїх дій під час вчинення кримінального правопорушення, а також про інші факти, що мають значення. Так, безпосередньо після ДТП ОСОБА_8 всупереч вимогам п. 2.10 переміщував керований ним транспортний засіб. Змінював свої показання, надані на досудовому розслідуванні. Вказане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може і надалі перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неналежного виконання процесуальних обов`язків та створенням інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності; п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, ОСОБА_8 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР України.

Захисником обвинуваченого до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому він просить змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на обвинуваченого будь-яких обов`язків, які суд визнає доцільними. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що наразі існування ризиків, про які зазначає прокурор, якщо не зовсім припинилось, то істотно зменшилось.

Вважає, що ризик переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду ризик спростовується декількома фактами. По-перше належною процесуальною поведінкою підозрюваного. Так, ОСОБА_8 під час розгляду первісного клопотання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою, не заперечував проти нього, оскільки усвідомлював ряд обставин превалювання суспільного інтересу над його правом на свободу та особистим недоторканність, а також необхідність органу досудового розслідування вчинити ряд процесуальних дій з моменту його затримання. Протягом строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 двічі давав слідству вичерпні показання, також захист ініціював питання проведення слідчого експерименту, який в подальшому був проведений. З приводу ризику втечі через кордон України варто зазначити, що можливість такої втечі повністю нівелюється в разі застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Тяжкість обвинувачення сама по собі, без інших факторів, які свідчать про необхідність взяття під варту, не є підставою для прийняття такого рішення.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта сторона захисту вважає таке обґрунтування абсурдним та недоречним, більше того, свідків ДТП не було, а тому будь-який вплив виключається. Потерпілі, якими є неповнолітні діти, що стали учасниками ДТП, на превеликий жаль, загинули, що також виключає існування ризику. Ризик впливу на експертів є припущенням і він може бути нівельований у випадку застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, наприклад, цілодобового домашнього арешту.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню вважає безпідставним та спростовується наявними матеріалами кримінального провадження. ОСОБА_8 демонструє свою належну процесуальну поведінку.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення зазначає, що ОСОБА_8 не має незнятої чи непогашеної судимості, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, а відтак не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень. Має позитивну характеристику за місцем проживання на період весняно- осінніх робіт. З 21.04.2012 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 та має неповнолітнього сина.

Захисник обвинуваченого не заперечив щодо призначення справи до судового розгляду та підтримав раніше подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечив щодо призначення справи до судового розгляду та підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою та не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, від її представника - ОСОБА_10 до суду надійшло клопотання в якому вона просить провести підготовче судове засідання без її участі та участі ОСОБА_4 і призначити справу до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду, виходячи з таких підстав.

Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, а тому підстави для його повернення прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України, відсутні. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Підстави для закриття кримінального провадження, які передбачені п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, відсутні. Справа підсудна Кропивницькому районному суду Кіровоградської області, згідно ст.32, 33 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні судом вирішено, що розгляд необхідно провести суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, вирішено питання щодо дати, часу та місця проведення судового розгляду, складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (обвинувачених).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані (продовжені) судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за письмовим клопотанням прокурора та вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.

У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканість, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Положеннями ст.183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 25.12.2025.

Суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Санкція ч.3 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що дає суду підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Крім того, судом взято до уваги існування ризиків, передбачених п. 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 перебуваючи на волі, матиме можливість впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також судом враховано стадію розгляд справи.

Суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, до затримання офіційно не працював, тобто не мав постійного джерела доходу, вказані вище ризики є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на більш м`який, тому суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, в у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Відповідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, судом вирішено всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, які передбачено ст.315 КПК України, а тому відповідно ч.1 ст.316 КПК України, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд.

Керуючись ст.177, 182, 183, 194, 315, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, на підстві обвинувального акту на 12.00 год 02.01.2026.

Судовий розгляд провести суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати у судове засідання: прокурора, потерпілих, обвинуваченого та його захисника.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 10.30 год 23 грудня 2025 року до 10.30 год 20 лютого 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання.

Строк дії ухвали щодо тримання під вартою ОСОБА_8 визначити до 10.30 год. 20.02.2026.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12.30 год 26.12.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1