ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області в залі суду кримінальну справу (кримінальне провадження № 0000060) про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кошляки Підволочиського району Тернопільської області, громадянки України, освіта вища, не заміжня, пенсіонерка, раніше не судимої, проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Кошляки Підволочиського району Тернопільської області, громадянки України, освіта вища, заміжня, працюючої медичною сестрою в Тернопільській обласній лікарні, раніше не судимої, проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючи спільно групою осіб, 16 травня 2025 року, приблизно о 09.10 годині, знаходячись в с. Кошляки Скориківської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, на першому поверсі приміщення Кошляківської загальноосвітньої школи, розташованої по вул. Шевченка, 30, умисно, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті тривалих неприязних відносин, з метою завдання фізичного болю, завдали по одному удару правою рукою в обличчя та в голову потерпілій ОСОБА_4 , чим вчинили фізичне насильство відносно останньої, що призвело до завдання потерпілій фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину свою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, цивільний позов не визнала, пояснила, що інкримінованого їй кримінального правопорушення не вчиняла. Так 16.05.2025 вранці вона повела до школи свою онуку, а її донька - обвинувачена ОСОБА_8 пішла з ними до магазину, який був по дорозі. Оскільки магазин був зачинений, то обвинувачена ОСОБА_8 пішла з ними до школи. У школі між її онукою та дітьми потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 відбувалися конфлікти, а саме булінг по відношенню до її онуки, а тому вона, побачивши у класі потерпілу ОСОБА_4 вирішила з нею вияснити стосунки, а саме вимагала припинити цькування своєї онуки з боку доньки потерпілої. В класі на другому поверсі в цей час була вчителька свідок ОСОБА_10 .. Під час словесного конфлікту саме потерпіла ОСОБА_4 наносила їй удари руками по голові, вона ж потерпілій жодних ударів не наносила, почала кричати. На її крик прибігла обвинувачена ОСОБА_8 та відштовхнула потерпілу ОСОБА_4 . Після цього потерпіла вийшла з класу, а вони з обвинуваченою ОСОБА_8 деякий час залишилася у класі, обговорюючи необхідність звернення до керівниці освіти щодо фактів булінгу по відношенню до її онуки. Після цього обвинувачена ОСОБА_8 вийшла з класу, а вона залишилася у класі та пробула там приблизно годину і з класу не виходила. Через деякий нетривалий час на телефон свідка ОСОБА_10 зателефонували та попросили останню вийти до поліції для дачі пояснень. Тобто поліція завчасно прибула на місце, що дуже схоже на узгоджені із потерпілої дії поліцейських, які почали документувати ті події, які не відбувалися фактично. Вона залишалася сидіти у класі. Приблизно через годину вона вийшла із класу та пішла додому. По дорозі її перепинили працівники поліції, які запитували про її доньку обвинувачену ОСОБА_8 . Вважає, що потерпіла ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_9 оговорили її через наявні між ними неприязні відносини. Вона не могла нанести потерпілій удар правою рукою через те, що її права рука майже не робоча через стан її здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину свою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, цивільний позов не визнала, дала показання, аналогічні показанням обвинуваченої ОСОБА_7 , доповнивши їх тим, що після того як потерпіла ОСОБА_4 вийшла з класу, вона з обвинуваченою ОСОБА_7 деякий час залишалися у класі, обговорюючи необхідність звернення до керівниці освіти щодо фактів булінгу по відношенню до її доньки. Після цього вона вийшла з класу, а обвинувачена ОСОБА_7 залишилася у класі. Вийшовши з класу вона пішла додому і нікого не чіпала.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, незважаючи на не визнання обвинуваченими своєї вини, суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується наступними належними, допустимими та достатніми доказами в їх взаємозв`язку:

?показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні показала, що 16.05.2025 вранці в школі на другому поверсі в класі, у присутності свідка ОСОБА_10 , яка є вчителькою, між нею та обвинуваченими стався словесний конфлікт через дітей, під час якого обвинувачені нанесли їй по одному удару, після чого вона вийшла із класу. Обвинувачені наздогнали її на першому поверсі у школі, обступили з обох боків та завдали декількох ударів по голові, з обох боків руками. Після цього їй стало зле від фізичного болю, її відливали водою, дали таблетку від болю. Після цього вона зателефонувала до поліції, яку очікувала на подвір`ї школи. Очевидцем того, що обвинувачені завдавали їй ударів на першому поверсі школи є свідок ОСОБА_9 . Після цього вона проходила курс лікування.

?показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 16.05.2025 вранці на першому поверсі Кошляківської школи обвинувачені завдали потерпілій по одному удару рукою в обличчя, попередньо обступивши потерпілу з обох боків. Вони всі втрьох знаходилися від неї на відстані близько 1,5 м. Після цього потерпілій стало зле і вона вийшла на двір школи.

?показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні підтвердила факт словесного конфлікту, який стався на другому поверсі у класі Кошляківської школи 16.05.2025 між обвинуваченими та потерпілою. В класі також знаходилася вчителька ОСОБА_10 . Вона вивела з класу дітей до іншого класу, щоб не стресували. Через деякий час вона дітей забрала ОСОБА_10 , а вона спустилася на перший поверх школи, де побачила потерпілу, якій було зле, її трусило і вона дала їй таблетку від болю. Потерпіла повідомила їй, що її побили обвинувачені.

?показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що працює вчителем у Кошляківській школі. 16.05.2025 вранці між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченими виник словесний конфлікт, після якого потерпіла ОСОБА_4 вийшла з класу. Слідом за нею з класу вийшла обвинувачена ОСОБА_8 . Чи виходила в цей же час з класу обвинувачена ОСОБА_7 вона вже точно не пам`ятає, оскільки також вийшла з класу, щоб забрати дітей та завести до класу для проведення уроків. Коли вона повернулася до класу з дітьми, то обвинувачена ОСОБА_7 дійсно деякий час (приблизно годину) перебувала у класі під час уроків. На телефон їй зателефонували приблизно через хвилин 40 як клас залишила обвинувачена ОСОБА_8 . Вона не бачила, щоб обвинувачені наносили удари потерпілій чи навпаки.

?протоколом слідчого експерименту від 08.06.2025, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 відтворила механізм спричинення їй ударів обвинуваченими 16.05.2025, з фототаблицями до протоколу (а. с. 99-103).

Показання обвинувачених про непричетність до інкримінованого їм кримінального правопорушення суд вважає неправдивими, даними ними з метою ухилитися від відповідальності за скоєне, оскільки ці показання спростовуються зазначеними вище доказами, передусім показаннями потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 , які суд вважає правдивими та бере їх за основу при ухваленні вироку.

Також неправдивість показань обвинувачених непрямо підтверджують дані про реєстрацію в поліції на телефон 102 заяви потерпілої про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення. Так згідно рапорту (а. с. 71) дзвінок на телефон 102 надійшов 16.05.2025 о 09.25 годині і потерпіла повідомила саме про обвинувачену ОСОБА_7 як про особу, яка вчинила кримінальне правопорушення відносно неї. Група реагування поліції прибула на місце о 09.45 годині та о 10.20 поліцейський склав протокол прийняття заяви від потерпілої про кримінальне правопорушення. Дані документи спростовують показання обвинувачених про нетривалий проміжок часу (який вимірювався одиницями хвилин) між тим, як потерпіла ОСОБА_4 вийшла із класу та прибуттям поліції на місце кримінального правопорушення. Також спростовуються такі показання обвинувачених показаннями свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що дзвінок на її телефон надійшов хвилин через 40 після конфлікту. Також неможливість наносити обвинуваченою ОСОБА_7 удари правою рукою не підтверджена стороною захисту належними медичними документами.

Неправдивість показань обвинувачених у певній частині породжують у суду сумніви в їх правдивості в цілому.

Не визнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні суд розцінює як обраний ними спосіб захисту, з метою уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст. 126 ч. 2 КК України як умисне завдання удару, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, кваліфікуючою ознакою якого є: вчинені групою осіб.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченим судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є нетяжким злочином, її вік, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, позитивну громадську характеристику, вчинення злочину вперше, і вважає, що їй слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки обвинувачена не є суспільно небезпечною особою, тому її виправлення ще можливе без ізоляції від суспільства.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є нетяжким злочином, її вік, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, позитивну громадську характеристику, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, вчинення злочину вперше, і вважає, що їй слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки обвинувачена не є суспільно небезпечною особою, тому її виправлення ще можливе без ізоляції від суспільства.

Заявлений потерпілою цивільний позов (а. с. 30-32) підлягає частковому задоволенню. З урахуванням відсутності документального підтвердження спричинення потерпілій моральної шкоди, суд вважає за доцільним стягнути із обвинувачених солідарно на користь потерпілої 5000 гривень, з урахуванням пережитих потерпілою страждань, внаслідок застосування до неї протиправних злочинних дій з боку обвинувачених, часу та зусиль, необхідних для відновлення стану здоров`я, з урахуванням матеріального стану обвинувачених та реальної можливості виконати судове рішення, а також з дотриманням принципів розумності і справедливості визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126 ч.2 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Згідно з ч. 2 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 протягом строку пробаційного нагляду, виконувати такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126 ч.2 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Згідно з ч. 2 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 протягом строку пробаційного нагляду, виконувати такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засуджених на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем їх проживання.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_4 5000 (п`ять тисяч) гривень в якості компенсації спричиненої моральної шкоди, завданої злочином. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Підволочиський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя ОСОБА_1