Справа № 159/4317/25
Провадження № 1-кп/159/186/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000169 від 26.05.2025, та долучені до нього матеріали стосовно обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , уродженця села Підріжжя Ковельського району Волинської області, громадянина України, з середньою загальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 у липні 2020 році, перебуваючи у м. Луцьк, Волинської області (більш точної дати, часу та місця події в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на підроблення офіційного документа з метою його подальшого використання, а саме посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, у супереч п. 7 «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 02.04.1994, не проходивши медичного огляду у порядку встановленому Міністерством охорони здоров`я, а також не складавши теоретичного і практичного іспитів екзаменаційної комісії територіального органу Держпродспоживслужби, а саме іспиту, під час якого перевірено навички керування машинами відповідних категорій, які мали б бути заявлені для отримання посвідчення, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, реалізовуючи єдиний умисел на підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право давати такі документи, і який надає права, з метою його використання, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та заздалегідь домовився з нею про виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста, виданого на його ім`я і який надає право на керування машинами категорії «А1, А2, В1, G1, G2».

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення офіційного документу, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою із вказаною невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, попередньо узгодивши зміст виконуваних функцій кожного, обговоривши деталі виготовлення підробленого посвідчення водія та суму винагороди в розмірі близько 3000 гривень, безпосередньо виконав об`єктивну сторону кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, а саме: надав (повідомив) невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані, які необхідно було зазначити при підробленні документа та надав свою фотокартку. Після цього, невстановленою на цей час досудовим розслідуванням особою, у невстановлений час та в невстановленому місці, виконано іншу частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, а саме: із використанням отриманої від ОСОБА_4 інформації, виготовлено (підроблено) бланк офіційного документа посвідчення тракториста-машиніста, в яке внесені завідомо неправдиві відомості щодо: серії та номеру документу АТ №038329, органу видачі - ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області, наявності у ОСОБА_4 права керування машинами категорії «А1, А2, В1, G1, G2», а також анкетні дані та фотокартку, надані ОСОБА_4 та в подальшому передано виготовлений документ на дані, які надав при зустрічі у м. Луцьк одержувач ОСОБА_4 .

Тобто, дії як ОСОБА_4 , так і невстановленої досудовим розслідуванням особи, були охоплені спільним умислом, спрямованим на виготовлення підробленого офіційного документу, з метою подальшого його використання.

Отже, у вказаних діях ОСОБА_4 міститься склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.358 КК України, який полягає у підробленні офіційного документа (посвідчення тракториста-машиніста категорій «А1, А2, В1, G1, G2»), який видається установою, яка має право видавати такий документ і який надає право керування транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25 травня 2025 року о 14 годині 27 хвилина, перебуваючи за кермом трактора марки «ТО40М», р.н. НОМЕР_2 , з приєднаним оприскувачем, та рухаючись по автодорозі неподалік від с. Арсеновичі, Ковельського району, Волинської області, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений працівниками поліції, у зв`язку із тим, що на тракторі були наявні механічні пошкодження. Тоді ж, під час перевірки документів працівниками поліції, ОСОБА_4 , виконуючи їх законну вимогу щодо пред`явлення документів на транспортний засіб та посвідчення водія, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використав шляхом пред`явлення та надання для перевірки працівникам поліції завідомо для нього підроблений офіційний документ посвідчення тракториста машиніста, в яке внесено завідомо неправдиві відомості щодо серії та номеру документу АТ №038329, органу видачі ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області, наявності у ОСОБА_4 права керування машинами категорії «А1, А2, В1, G1, G2» із його анкетними даними та фотокарткою.

Отже, у вказаних діях ОСОБА_4 міститься склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України, який полягає у використанні завідомо підробленого документа.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив фактичні обставини вчиненого діяння за обставин вказаних в обвинувальному акті, повідомив, що в липні 2020 року перебуваючи у м. Луцьку зустрівся з невідомими йому особами з якими домовився про виготовлення посвідчення тракториста-машиніста категорій А1, А2, В1, G1, G2 передав свої персональні дані та фотокартку і сплатив за посвідчення близько 3000 грн. За деякий час отримав посвідчення у м. Луцьку. Повідомив, що навчання на тракториста-машиніста він не проходив, іспитів не здавав. Посвідчення йому було необхідне для керування трактором, щоб обробляти город, перевозити вантажі та заробляти на життя для себе та сім`ї. У травні 2025 року, коли він керував трактором, його зупинили працівники поліції, яким він пред`явив зазначене вище посвідчення. Під час перевірки посвідчення поліцейськими було виявлено, що воно підроблене. Обвинувачений визнав вину, шкодує про вчинене, зробив для себе відповідні висновки про недопустимість подібної поведінки в майбутньому, готовий понести покарання за вчинене. Повідомив суд, що вже пройшов відповідне навчання, склав іспити і отримав посвідчення тракториста-машиніста.

Зважаючи на те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і суд встановив, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які просили розглядати кримінальне провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням зміненого прокурором обвинувального акту від 07.01.2026, суд роз`яснив обвинуваченому право заявити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, однак обвинувачений такого клопотання не заявив, згоду на застосування положень ст. 49 КК України суду не надав просив продовжити розгляд справи.

З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, які полягали у підробленні офіційного документа (посвідчення тракториста-машиніста категорій А1, А2, В1, G1, G2), який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає право керування транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та використання цього завідомо підробленого документа, за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад два роки, і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років.

При цьому, згідно ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.358 КК України, як вчинив обвинувачений 25.05.2025, є кримінальним проступком.

Отже, п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч.3 ст.358 КК України, розпочався з 31.07.2020 і закінчився 31.07.2025.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 червня 2020 року (справа №756/6876/19), констатовано, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання (ч.ч.4, 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК України), "звільнення від відбування покарання" ( ст.ст.75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду у вироку від 13.02.2023 у справі №756/3924/20.

Враховуючи викладене, наявні підстави для звільнення ОСОБА_6 від покарання за ч.3 ст.358 КК України на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Діяння, які вчинив обвинувачений, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком (ч. 4 ст. 358 КК України).

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнання вини.

Обставини які обтяжують покарання в обвинувальному акті не встановлені.

Також, обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діянь, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, враховує форму та ступень його вини яка полягає в прямому умислі, мету і мотиви вчиненого; обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення, а також, які безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, а також обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який повідомив всі відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення; враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, здійснює догляд за хворою дружино, яка потребує постійного догляду та є особою з інвалідністю 2 групи.

Обставин, які б унеможливлювали понесення обвинуваченим покарання та застосування ст. 69 КК України суд не встановив.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за проступок передбачений ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі передбаченому санкцією статті.

На переконання суду таке покарання відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде справедливим і співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не є надто суворим чи м`яким.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку встановленому ч. 9 ст. 100 КПК України.

Посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_4 , дата видачі 12.08.2020 року, яке поміщено в офісний файл та зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

DVD-R диск з копіями записів з портативних відеореєстраторів поліцейських НАДАНИЙ Ковельським РУП ГУНП у Волинській області, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Арешт речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.06.2025 у справі №159/3551/25, необхідно скасувати.

На підставі ст.ст. 118, 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути процесуальні витрати в розмірі 3119,90 грн за проведення судової технічної експертизи документів (висновок експерта СЕ-19/103-25/6849-ДД від 02.06.2025).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 334, 368, 370, 374, 376, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України від покарання за ч.3 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят).

Речові докази у справі:

- посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_4 , дата видачі 12.08.2020 року, яке поміщено в офісний файл та зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- DVD-R диск з копіями записів з портативних відеореєстраторів поліцейських НАДАНИЙ Ковельським РУП ГУНП у Волинській області, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Скасувати арешт речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.06.2025 у справі №159/3551/25.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3119,90 грн за проведення судової технічної експертизи документів.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1