Єдиний унікальний № 946/535/25
Провадження № 1-кп/946/307/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у місті Ізмаїлі Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000019, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

03.11.2025 обвинувачений ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування заяви обвинувачений зазначає, що 24.10.2025 суддею ОСОБА_1 розглядалася його заява про відвід прокурора ОСОБА_6 , за наслідками якого суддя мав винести неупереджене рішення. Однак, на переконання заявника, суду не вдалося залишитися неупередженим та відстороненим, та він у своєму рішенні почав «відбілювати» прокурора. У заяві про відвід обвинувачений ОСОБА_4 зазначає, що у своїй ухвалі від 24.10.2025 суддя висловив позицію, яка полягає у тому, що «заплющення» прокурором очей на злочин головного свідка обвинувачення, задля забезпечення отримання від нього показів проти обвинуваченого, не вказують на упередженість прокурора. Також зазначає, що суд зробив висновок про те, що він мав можливість заявляти відвід прокурору з причин не розслідування ним злочину свідка на стадії досудового розслідування. І це при тому, що судді достеменно відомо, що факт ігнорування прокурором вимог закону було встановлено на судовому засіданні, яке відбулося у серпні 2025 року, коли ОСОБА_6 повідомив про це і його, і суд, відповідаючи на запитання заявника, про те чи були внесені відомості про факт надання неправомірної вигоди до ЄРДР. Крім того, на переконання обвинуваченого, оправдуючи прокурора, який неодноразово, у різних процесуальних документах, називав його судимою особою, порушуючи при цьому норми ст. 62 Конституції України та ст. 7, 17 КПК України, суддя зробив невиразний висновок про те, що у цьому немає нічого страшного, оскільки надалі у своїх процесуальних документах прокурор пояснював, що жодне з рішень, на які посилався прокурор, стверджуючи що він має судимості, не набрали законної сили. На переконання обвинуваченого ОСОБА_4 , це і є підтвердження образливості висловів прокурора та незаконності його висновків, які порушують його честь та гідність. Таким чином, на думку заявника, честь та гідність громадян України для судді є чимось незначним, що можна попирати без будь-яких наслідків, та на думку судді ніяк не вказує на упередженість особи, яка ображає такими діями людину.

Захисник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, 30.10.2025 звернувся з клопотанням, яким просив провести судове засідання, призначене на 03.11.2025, за його відсутності, у разі присутності іншого захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 . За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді без участі захисника ОСОБА_7 .

Дослідивши заяву про відвід, суд дійшов такого висновку.

Вичерпний перелік підстав для відводу судді визначений ст. 75 КПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи.

За змістом ч. 2 ст. 80 КПК України, з підстав, вище зазначених, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

В основу заявленого відводу судді фактично покладено те, що суддя ОСОБА_1 24.10.2025 постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Тобто підстави для відводу, на які посилається обвинувачений, зводяться виключно до незгоди із прийнятим судом процесуальним рішенням.

Додаткових підстав, передбачених ст. 75 КПК України, у заяві зазначено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У Бангалорських принципах поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У ряді рішень Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

Так, у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009, заява № 4785/02), ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, у параграфі 66 рішення вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Як суд зазначає вище, незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди із процесуальним рішенням Верховного Суду, після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Так, під час судового провадження стороною захисту неодноразово (п`ять разів) було заявлено відвід судді ОСОБА_1 від розгляду цього кримінального провадження, у задоволенні яких йому було відмовлено.

Заявлений 03.11.2025 обвинуваченим відвід судді є безпідставним, оскільки по суті є висловленням незгоди із процесуальним рішенням судді.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі №127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

За встановлених обставин, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 зловживає правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, а тому заявлений відвід підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 370-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від розгляду кримінального провадження №0000019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, залишити без розгляду.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

3. Повний текст ухвали оголошений 06 листопада 2025 року о 09.00 год.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1