УХВАЛА

09 грудня 2025 року

м. Київ

провадження № 51-4598 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі (далі - Суд):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього,

установив:

До Суду звернувся ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.

Відповідно до частин першої та другої статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

У частині другій статті 426 КПК визначено, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з вимогами частин другої та третьої статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Так, у вступній та мотивувальній частинах касаційної скарги ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року про повернення апеляційної скарги, постановленув провадженні № 757/17789/25-к, яка може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а в прохальній частині цієї скарги просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року про скасування ухвали слідчого судді від 24 грудня 2024 року та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, постановлену в іншому провадженні (№ 757/59484/24), копії яких додає до своєї касаційної скарги. Таким чином, ОСОБА_4 допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.

Отже, скаржник не визначився з предметом оскарження, оскільки не погоджується з судовими рішеннями, постановленими в різних кримінальних провадженнях, та не зважив на положення статті 424 КПК щодо предмету оскарження касаційного суду.

Зокрема, касаційна скарга подається на судові рішення, постановлені в межах одного кримінального провадження, а не на рішення, постановлені в різних кримінальних провадженнях, та з врахуванням положень статті 424 КПК щодо предмету оскарження суду касаційної інстанції.

Вказана неузгодженість та суперечності в касаційній скарзі ОСОБА_4 позбавляють суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду. Внаслідок зазначеного не можливо визначити чи дотримано скаржником строку на касаційне оскарження.

Таким чином, ОСОБА_4 має визначитись з предметом оскарження, врахувавши положення статей 424, 426, 427 КПК, навести обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, зокрема, вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при постановленні, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім того, касаційна скарга написана від руки нерозбірливим почерком, що унеможливлює ознайомитись з її змістом в повному обсязі.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Однак, вимоги касаційної скарги ОСОБА_4 сформульовані без урахування положень статті 436 КПК та статті 424 КПК. Так, у касаційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року, постановлену в провадженні № 757/17789/25-к, а в прохальній частині цієї скарги просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, постановлену в іншому провадженні (№ 757/59484/24), чим, як вже зазначалося, допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у касаційних скаргах.

Також, в порушення вимог частини третьої статті 427 КПК скаржник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог статті 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Водночас, звертаємо увагу ОСОБА_4 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктами 7, 9 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3