Справа № 204/106/26
Провадження № 1-кп/204/661/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

На адресу Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що в провадженні Волноваського районного суду Донецької області, суддя - ОСОБА_6 , перебували матеріали кримінального провадження № 0000002 від 05 січня 2016 року відносно обвинувачених: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України. Кримінальна справа - 221/3340/16-к, номер провадження справи в суді - 1-кп/221/60/2017. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. З обвинувального акта та судових рішень у даному провадженні вбачається, що інкриміновані дії віднесені до періоду з 1 по 7 січня 2016 року, при цьому останній інкримінований епізод одержання неправомірної вигоди, за версією сторони обвинувачення, мав місце 07 січня 2016 року, що є моментом закінчення злочину. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року, яка була залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2023 року у справі № 221/3340/16-к, встановлено, що: вирок у даному кримінальному провадженні не ухвалений; судовий розгляд не завершений; відсутні відомості, стосовно фактичної втрати зазначених матеріалів та місця їх знаходження; відновлення матеріалів кримінального провадження не відбулося з процесуальних підстав. Зазначені ухвали суду набрали законної сили та мають преюдиційне значення щодо встановлення факту відсутності вироку та незавершеності кримінального переслідування. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин становить 10 років. Таким чином: початок перебігу строку давності 08 січня 2016 року; закінчення строку давності 07 січня 2026 року включно. Станом на момент подання цього клопотання строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплив, а вирок судом не ухвалений. Обвинувачений: не перебував у розшуку; не ухилявся від явки до суду; був належним чином ідентифікований органами досудового розслідування та судом. Підстави для зупинення строків давності, передбачені ст. 49 КК України, відсутні. Даних про вчинення обвинуваченим нового злочину середньої тяжкості або тяжкого після січня 2016 року матеріали провадження не містять, що унеможливлює переривання строків давності відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368 КК України, є закінченим з моменту одержання неправомірної вигоди або її частини. Інкриміновані дії стороною обвинувачення чітко локалізовані у часі (0107 січня 2016 року), а тому не можуть розглядатися як триваючий злочин. Правова конструкція «триваючого злочину» не застосовується до складу злочину, передбаченого ст. 368 КК України, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Воєнний стан, зміна територіальної підсудності, втрата матеріалів кримінального провадження або неможливість здійснення правосуддя не передбачені ст. 49 КК України як підстави для зупинення або продовження строків давності. Строки давності є матеріально-правовими, а не процесуальними, і не залежать від організаційних або процесуальних обставин, у тому числі від дії воєнного стану. Згідно з ст. 44 КК України, ч. 1 ст. 285, ч.1 ст. 286 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності виключно судом у випадках, передбаченим законом про кримінальну відповідальність. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Частина 4 ст. 286 КПК України передбачає, що у випадку, коли в ході здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Положеннями ст.49 Кримінального кодексу України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Закриття кримінального провадження за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України) здійснюється без встановлення вини особи, що повністю відповідає ст. 62 Конституції України та принципу презумпції невинуватості. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» у частині 8 визначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Згідно з правовою позицією, відображеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), звільнення від кримінальної відповідальності за імперативними приписами ст. 49 КК України є безумовним, оскільки підставою для цього є закінчення передбачених законом про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених пунктами 14 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності. Підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Щодо відсутності матеріалів кримінального провадження та необхідності у їх відновленні Відсутність або невідновлення матеріалів кримінального провадження не є процесуальною перешкодою для застосування п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України), оскільки для закриття провадження за строками давності суд не досліджує докази та не встановлює вину особи, а лише перевіряє: дату закінчення злочину; кваліфікацію; сплив строку давності; відсутність підстав для його зупинення чи переривання. Стаття 615-1 КПК України регулює порядок відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження з метою подальшого процесуального руху справи та її розгляду по суті, тоді як подане клопотання спрямоване на припинення кримінального переслідування у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 49 КК України та пункту 1 частини другої, статті 284 КПК України. Відновлення матеріалів кримінального провадження не є процесуальною передумовою для застосування інституту строків давності, оскільки при вирішенні питання про закриття кримінального провадження з цієї підстави суд не досліджує докази, не оцінює обставини по суті та не встановлює винуватість особи, а перевіряє виключно формальні юридичні критерії, зокрема сплив установленого законом строку. При цьому зі змісту листа Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, зокрема відповіді від 04 березня 2024 року № 05/02-421вих-24, наданої за результатами розгляду звернення щодо стану судового розгляду кримінального провадження № 0000002, вбачається, що орган обвинувачення формально повідомляє про нібито вжиття заходів, спрямованих на збір документів або їх копій з метою подальшого виконання вимог статті 615-1 КПК України та відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження. Водночас у зазначених листах прямо підтверджено, що матеріали кримінального провадження до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з Волноваського районного суду Донецької області фактично не надходили, а також наведено інформацію Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про неможливість евакуації судових справ у зв`язку з перебуванням суду на тимчасово окупованій території. Попри зазначені твердження про вжиття заходів, станом на день подання та розгляду цього клопотання прокурором не подано до суду жодного процесуального звернення в порядку статті 615-1 КПК України щодо відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, не ініційовано відповідне судове провадження та не вчинено жодних процесуальних дій, які б свідчили про реальний рух справи у цьому напрямку. За таких обставин посилання сторони обвинувачення на абстрактне «вжиття заходів» щодо відновлення матеріалів кримінального провадження має виключно декларативний характер і не може виправдовувати подальше збереження за особою статусу обвинуваченого після спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Отже подальше утримання особи у статусі обвинуваченого за відсутності матеріалів кримінального провадження та після спливу строків давності суперечить вимогам статті 49 КК України, статті 284 КПК України, принципу правової визначеності та праву, на розгляд справи упродовж розумного строку. Окремо слід зазначити, що на виконання ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 09 січня 2016 року: - 10 січня 2016 року заставодавцем - ОСОБА_8 в інтересах свого сина ОСОБА_3 було внесено заставу у загальному розмірі 275 600 грн, що підтверджується відповідними квитанціями про зарахування коштів на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області. У зв`язку з наявністю підстав для закриття кримінального провадження та відсутністю правових підстав для подальшого застосування запобіжного заходу, зазначена застава підлягає поверненню заставодавцю - ОСОБА_8 . Крім того, у межах кримінального провадження № 0000002 від 05 січня 2016 року під час досудового розслідування та судового провадження до закриття кримінального провадження могли застосовуватися заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема накладатися арешти на майно та/або вилучатися речові докази. У зв`язку із наявністю підстав для закриття кримінального провадження у порядку статті 284 КПК України та відсутністю правових підстав для подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до вимог статей 170, 174, 284 КПК України, такі арешти підлягають скасуванню, а питання повернення вилученого майна вирішенню судом. Просив задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, яке було підтримано обвинуваченим ОСОБА_3 в судовому засіданні у повному обсязі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав подане клопотання своїм підзахисним та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Пояснив, що незважаючи на те, що хоча й сплинув строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, однак на даний час здійснюються заходи, які направлені на відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Коли буде відновленим вказане кримінальне провадження, то вказане питання буде розглянуте судом. На даний час вказане кримінальне провадження не перебуває на розгляді Чечелівського районного суду міста Дніпра та не перебувало, а тому вказане клопотання не підлягає задоволенню.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився.

Заслухавши думку сторін, дослідивши подане суду клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Як було встановлено із поданого до суду клопотання, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, 30 червня 2016 року надійшов до Волноваського районного суду Донецької області.

Вподальшому, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України. На час розгляду клопотання воєнний стан на території України продовжує діяти.

Відповідно до Розпорядження голови Верховного Суду ОСОБА_9 від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 територіальна підсудність справ Волноваського районного суду Донецької області була визначена за Чечелівським районним судом міста Дніпра.

Тобто, фактично з 06 березня 2022 року здійснення правосуддя Волноваським районним судом Донецької області була унеможливлена у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та масовими артилерійськими обстрілами, а матеріали справ, які перебували на розгляді у вказаному суді не були передані до Чечелівського районного суду міста Дніпра та не знаходились в провадженні суду.

Питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності вирішується судом, в провадженні якого відбувається судове провадження.

У п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України вказано, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до визначення, яке міститься у ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Як вбачається із п. 22 ч. 1 ст. 3 КПК України суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом.

Абзацом 4 ч. 7 ст. 284 КК України встановлено, що у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності визначений ст. 286 КПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Системний аналіз зазначених норм КПК України свідчить про те, що право вирішення питання закриття кримінального провадження, що було направлено в суд з обвинувальним актом, та яке знаходилося на стадії судового провадження, належить виключно суду, в провадженні якого воно перебуває.

Між тим, як вбачається із відповіді т.в.о. начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 20 серпня 2022 року ОСОБА_10 , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю працівники апарату Волноваського районного суду Донецької області не мали можливості вивезти до міста Дніпра судові справи, які перебували в провадженні вказаного суду. Станом на теперішній час територіальне управління не має можливості сприяння у вивезені судових справ суду через відсутність доступу до приміщення Волноваського районного суду Донецької області, суд знаходиться на тимчасово неконтрольованій території України.

Із відповіді голови Чечелівського районного суду міста Дніпра ОСОБА_11 від 18 серпня 2022 року вбачається, що станом на 18 серпня 2022 року справи з Волноваського районного суду Донецької області за підсудністю для розгляду не надходили.

Таким чином, справи, які перебували у провадженні Волноваського районного суду Донецької області до Чечелівського районного суду міста Дніпра за підсудністю для розгляду не надходили, в його провадженні не перебувають, що у свою чергу позбавляє суд права вирішувати питання, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Крім цього, окремо слід зазначити, що відсутність матеріалів кримінального провадження, можлива їх втрата, позбавляє суд у будь-якому випадку провести перевірку наявності усіх суттєвих підстав та умов, необхідних для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також вирішення інших процесуальних підстав, у тому числі питань запобіжного заходу або скасування арешту майна.

В свою чергу, слід роз`яснити, що порядок відновлення матеріалів кримінального провадження визначається ст. 615-1 КПК України, після виконання вимог якої обвинувачений не позбавлений права повторно звернутися до суду, в провадженні якого буде перебувати судове провадження, з відповідним клопотанням.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1