Справа № 439/2383/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Броди

Слідчий суддя Бродівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши в режимі відео конференції клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 13.11.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області з клопотанням, в якому просить суд продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», без визначення розміру застави.

Необхідність задоволення даного клопотання прокурор мотивує тим, що 10.11.2025 близько 20.00 год., більш точного часу досудовим розслідування не встановлено, військовослужбовець ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в спальній кімнаті за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , після нетривалої спільної сутички, яка супроводжувалась штовханням руками один одного, що призвело до падіння їх на підлогу, з метою заподіяння ОСОБА_8 умисних тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс їй правою рукою один удар в ліву ділянку обличчя та один удар лівою рукою в праву ділянку обличчя, а потім піднявшись на ноги та побачивши, що остання намагається також встати на ноги, наніс два удари правою ногою з одягнутим взуттям, в лобну ділянку голови зліва і справа, а в подальшому, коли ОСОБА_8 потягнула його за ногу та він впав на неї зверху, відкусив своїми зубами її ліве вухо, внаслідок чого заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння у вигляді зовнішніх ушкоджень: одного садна в лобній ділянці голови зліва, одного синця в правий навколо-орбітальній ділянці, одного синця в лівій навколо-орбітальній ділянці, одного синця в ділянці перенісся по центрі, одного садна в ділянці кінчика носа, одного синця в ділянці правої щоки, одного синця в ділянці лівої щоки, одного синця в лівий передвушній ділянці, відсутності вушної раковини лівого вуха, одного синця із раною по задній поверхні мочки правого вуха, одної проникаючої рани в ділянці нижньої губи по центрі, одного садна в ділянці бороди по центрі, одного синця в середній третині правого плеча, одного синця в середній третині лівого плеча, одного синця із садном по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, одного синця із двома саднами у верхній третині лівого передпліччя, одного синця в нижній третині лівого передпліччя із переходом на тильну поверхню лівої кисті, а також внутрішніх ушкоджень: крововиливу в м?які тканини голови із внутрішньої поверхні із утворенням кишені заповненої рідкою темно-червоною кров?ю та її згустками, темно-червоного крововиливу під тверду мозкову оболонку, розлитому темно-червоному крововиливу під м?яку мозкову оболонку, темно-червоному крововиливу в бічні шлуночки головного мозку, які спричинили смерть потерпілої ОСОБА_8 , чим ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, згідно розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 №ОКП11АК/3369/56/46дск та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.08.2025 №241 вбачається, що старший водій 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_3 старший солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 перебував в службовому відрядженні та був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 .

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командування, 29.09.2025 до 12.30 год., точного часу досудовим розслідування не встановлено, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_3 та перебував поза межами її розташування, тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд, і його місце знаходження не було відомо до моменту затримання 13.11.2025 за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку ст. 208 КПК України працівниками відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор зазначає, що 06.01.2026 до Бродівського районного суду Львівської області направлено для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000381 від 13.11.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України.

Станом на 07.01.2026 відповідно до офіційний вебпортал судової влади України «Судова вдала України» вбачається, що 06.01.2026 обвинувальний акт зареєстровано в Бродівському районному суді Львівської області (справа №439/50/26), проте авторозподіл справи не відбувся та склад суду не призначений, відповідно, підготовче засідання не розпочато.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Прокурор мотивує, що метою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_4 є необхідність запобігання ризикам, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема що підозрюваний може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; продовжувати вчиняти інші злочини.

Прокурор наголошує, що є обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший, більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе перешкодити ризикам, передбаченим частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а тому підозрюваному необхідно визначити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, в обґрунтування пояснив, що ОСОБА_4 через тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень може переховуватись від суду, так як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 та ч. 5 ст. 407 КК України є тяжкими, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім того, обвинувачений може тиснути та впливати на свідків. Підґрунтям такого ризику є те, що останній, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Відтак у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням ОСОБА_4 під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім того зазначає, що згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперували щодо задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оцінивши докази у їх сукупності, суддя вважає, що клопотання є підставним і підлягає до задоволення з таких підстав.

Нормативними вимогами частини 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За змістом частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У свою чергу вимогами пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Імперативними положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Нормою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення дія встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.11.2025 близько 20:00год, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю своїй співмешканці ОСОБА_8 , відкусив ліве вухо та завдав два удари ногою по голові потерпілої, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді гострого порушення мозкового кровообігу та травматичного субдурального крововиливу, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, та які спричинили смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Також, військовослужбовець ОСОБА_4 29.09.2025 до 12.30 год., точного часу досудовим розслідування не встановлено, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_3 , та перебував поза межами її розташування, тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд, і його місце знаходження не було відомо до моменту затримання 13.11.2025 за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку ст. 208 КПК України працівниками відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

13 листопада 2025 року о 11-й годині 25 хвилин ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

14.11.2025 ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області (справа №439/2383/25) стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11.01.2026 включно, з утриманням в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

26.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Докази, які долучені до матеріалів клопотання дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України про що свідчать зібрані докази за результатами досудового розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного: ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Підставою для продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України. Позаяк ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Відтак у випадку визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Водночас із метою уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 не одружений, не має на утриманні осіб, таких як неповнолітні чи особи похилого віку, що могли б залежати від нього, перебуває в СЗЧ. Соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя оцінює як нестійкі, вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до такого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурором доведено обґрунтований ризик вважати, що ОСОБА_4 матиме змогу переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні із метою уникнення кримінальної відповідальності. Відтак застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи обставини справи, на даному етапі, є виправданим.

Обставини, передбачені частиною 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відсутні.

Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Відтак наявні усі підстави для задоволення клопотання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

На підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає ОСОБА_4 розмір застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також те, що інкриміновані дії за ч. 5 ст. 407 КК України, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо, в умовах воєнного стану та бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположних засад функціонування Збройних Сил України, інших військових формувань та забезпечення відсічі збройної агресії.

Враховуючи наведене, слідчий суддя керуючись статтями 177, 181-182, 183, 184, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого: ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить шістдесят днів, тобто до 8 березня 2026 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Львівську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити ОСОБА_4 та прокурору негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 08.01.2026 року.

Суддя ОСОБА_1