Справа №333/8328/25
Провадження №1-кс/333/3028/25
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

03.09.2025 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що ним була подана заява про вчинення злочину, яка ТУ ДБР в ЄРДР не внесена.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , за місцем утримання в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)» у судове засідання через відеоконференцзв`язок не з`явився. За повідомленням представника адміністрації установи ОСОБА_3 відмовився приймати участь у судовому засіданні.

Представник ТУ ДБР у м.Мелітополі, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву щодо слухання скарги за його відсутності. Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, надав до суду заяву, в якій зазначив, що звернення ОСОБА_3 було розглянуто у встановленому порядку та обґрунтовано відмовлено у його задоволенні. Відповідь була направлена заявнику. На підставі викладеного слідчий просив відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, з урахуванням вимог ч.3 ст.306 КПК України та строків розгляду таких скарг, суд вбачає за можливе у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті за відсутності скаржника та суб`єкта оскарження.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, матеріали надані слідчим, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Матеріалами справи встановлено, що

15.07.2025 року скаржником до Запорізької обласної прокуратури подано скаргу щодо неправомірних дій слідчого ТУ ДБР ОСОБА_4 , який дотепер не виконав вимоги судового рішення по справі №333/5735/25, провадження №1-кс/333/201/25, за яким слідчого було зобов`язано виконати вимоги ст.ст.55, 220 КПК України. Станом на день подання скарги, відомості щодо його заяви до ЄРДР не внесені.

31.07.2025 року Запорізькою обласною прокуратурою вказану скаргу ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення направлено за належністю до ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь, для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР.

Листом ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь від 08.08.2025 року на адресу Запорізького слідчого ізолятора, для передання ОСОБА_3 , повідомлено, що в поданій ним скарзі відсутні достатні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, адже слідчим було повторно розглянуто клопотання після отримання судового рішення.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною другої цієї норми передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначений ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Згідно наявних в матеріалах справи даних, 15.07.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Запорізької обласної прокуратури із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, яка в подальшому була перенаправлена до ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь. В заяві ОСОБА_3 вказує на вчинення кримінального правопорушення слідчим ТУ ДБР ОСОБА_5 , яке виявилося у невиконанні судового рішення по справі №333/5735/25, провадження №1-кс/333/201/25.

За результатами розгляди скарги ОСОБА_3 заступником керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополь ОСОБА_6 08.08.2025 року була надана відповідь про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку із встановленням відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки слідчим було повторно розглянуто клопотання після отримання судового рішення.

На думку слідчого судді таке рішення відповідає вимогам ст.214 КПК України, оскільки скарга про вчинення кримінального правопорушення не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення злочину слідчим ТУ ДБР ОСОБА_7 .

Так, згідно Ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.07.2025 року по справі №333/5735/25, провадження №1-кс/333/201/25, скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадження та допиті як потерпілого. 11.07.2025 року, враховуючи вимоги Ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.07.2025 року, слідчий ТУ ДБР ОСОБА_8 повторно розглянув клопотання ОСОБА_3 та прийняв постанову про відмову у визнанні потерпілим.

За такого, доводи скаржника щодо невиконання слідчим ТУ ДБР ОСОБА_8 вимог Ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.07.2025 року не знайшли свого підтвердження під розгляду скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що підстави для внесення відомостей за даною заявою до ЄРДР та відповідно зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР вчинити такі дії відповідно до ст.214 КПК України, відсутні.

Відповідно до ч.1ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.303, 306-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено 24.09.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1