Справа № 738/1825/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/779/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким видом покарання пробаційним наглядом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд мотивував своє рішення тим, що незважаючи на те, що ОСОБА_8 відбув більше половини строку покарання, має сумлінну поведінку, працевлаштований та має заохочення, частиною четвертою статті 82 КК України не передбачено можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання до осіб засуджених за корупційний тяжкий злочин.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції були подані апеляційні скарги, в яких:

- адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги поданого клопотання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід оцінювати поведінку та виправлення засудженого, а не лише формальну категорію злочинів. Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги зразкову поведінку ОСОБА_9 , відсутність раніше судимостей, щире розкаяння у вчиненому, відсутність дисциплінарних порушень, наявність заохочень, працевлаштування, активну участь у програмах ресоціалізації. Стверджує, що подальше перебування засудженого у місцях позбавлення волі за відсутності потреби у виправленні суперечать принципу гуманізму та перетворює покарання виключно на репресію. На переконання захисника, ст. 82 КК України не містить прямої заборони застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким до осіб, засуджених за корупційні злочини і суд першої інстанції безпідставно ототожнив категорію «тяжкий корупційний злочин» з підставою автоматичної відмови у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким;

- засуджений ОСОБА_9 в поданій апеляційної скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити йому покарання більш м`яким, а саме апробаційним наглядом. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання з підстав скоєння ним тяжкого корупційного злочину є хибним та суперечить рішенням цього ж суду ухваленим в інших справах. Вказує, що ст. 82 КК України не вказано про заборону чи неможливість застосування до нього, як особи, засудженої за тяжкий корупційний злочин, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому таке право у нього виникає на загальних підставах.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та засудженого, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3ст. 82 КК).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином обґрунтував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 вироком Вищого антикорупційного суду від 22 березня 2021 року засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді на строк 3 роки з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання обчислюється з 31 травня 2022 року.

На час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_9 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований, до роботи відноситься добре і відповідально, стягнень не має, натомість має 3 заохочення.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно приділяти увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Разом з тим, призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Наведені обставини свідчать про наявність у поведінці засудженого позитивних тенденцій.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке є тяжким корупційним злочином, а також незважаючи строк відбутого ним покарання та строк покарання, який залишився ним до відбування, дані про особу засудженого, його поведінку за увесь час відбування покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що частиною четвертою статті 82 КК України не передбачено можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання до осіб засуджених за корупційний тяжкий злочин, а тому відсутні правові підстави для застосування до ОСОБА_8 , який відбуває покарання за корупційний тяжкий злочин заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким видом покарання пробаційним наглядом.

Враховуючи викладене, доводи апелянтів про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким видом покарання без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4