Провадження №: 1-кп/752/1883/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0003043, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта вища педагогічна, неодружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні матір похилого віку, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, яка передбачає, що кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" умисно, протиправно, систематично вчиняв відносно свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, психологічне та фізичне насильство, яке виразилося у висловлюваннях на адресу потерпілого у формі нецензурної лайки, приниженні честі й гідності та погрозах фізичною розправою, нанесенні удару кулаком у область спини, що призвело до психотравмуючих наслідків для потерпілого ОСОБА_4 , зокрема потягало за собою комплекс негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршення настрою, страху за своє здоров`я та безпеку.

Так, 25.12.2023 близько півночі, 14.01.2023 о 15-й годині та 26.01.2024 о 23 год 40 хв ОСОБА_5 , який знаходився за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство щодо свого батька, адже діючи умисно і протиправно, ображав останнього нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, що викликало у потерпілого сильне душевне хвилювання, пригнічення, страх за своє здоров`я та безпеку.

Надалі 09.06.2024 о півдні ОСОБА_5 перебував за вищевказаним місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо свого батька ОСОБА_4 , а саме: діючи умисно, ображав потерпілого нецензурною лайкою, кричав, погрожував фізичною розправою, а також ударив кулаком в область спини.

10.10.2024 о 19-й годині ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання, діючи умисно, протиправно, усвідомлено виражався на адресу свого батька нецензурною лайкою, поводився агресивно, принижував своєю поведінкою та висловлюваннями честь та гідність ОСОБА_4 , що призвело до суттєвої психоемоційної напруги потерпілого, значного погіршення настрою, стану пригнічення внаслідок поведінки сина.

Систематичність у діяннях ОСОБА_5 доводиться його особистими визнавальним показаннями та постановами Голосіївського районного суду міста Києва про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за подіями, які мали місце 25.12.2023, 14.01.2024, 26.01.2024 та 09.06.2024.

Наявність негативних наслідків для потерпілого від систематичного застосування сином ОСОБА_5 домашнього насильства психологічного, а також фізичного характеру щодо його батька ОСОБА_4 доводиться, зокрема і висновком судово-психіатричної експертизи від 28.10.2024 № 1483.

Своїми діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України та визнається винуватим у умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу.

У ході допиту ОСОБА_5 свою вину у систематичному вчиненні домашнього насильства щодо свого батька ОСОБА_7 визнав повністю, надав показання, у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дат, часу і місця вчинення свого продовжуваного злочину, своєї протиправної поведінки відносно потерпілого. Зокрема обвинувачений повідомив, що 25.12.2023, 14.01.2024, 26.01.2024, 09.06.2024 та 10.10.2024 перебував вдома у стані алкогольного сп`яніння, тоді як батько це не переносить у зв`язку з чим на цьому ґрунті у них виникали сварки. Одного разу навіть вдарив батька. Розуміє, що його прояви агресії, словесні образи, погрози погано впливали на психічне здоров`я батька, хоча саме він і провокував конфлікти. Усвідомлює, що мав можливість промовчати та не посилювати конфлікт.

Також обвинувачений пояснив, що його протиправна поведінка була обумовлена алкогольною залежністю. Після 10.10.2024 не випиває, пройшов реабілітацію в наркологічному диспансері від наслідків вживання алкоголю, працює у службі таксі, оформлює опікунство над своєю хворою матір`ю, у якої ампутована нога через захворювання цукрового діабету. Зазначив, що перед батьком вибачився.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні, змістовні, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений усвідомлено й добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Зважаючи на викладене, засновуючись на своєму внутрішньому переконані, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію сторін, та потерпілого, який просив сина не карати, адже пробачив йому, ступінь тяжкості вчиненого злочину, об`єкт злочинного посягання та суб`єкт, проти якого були спрямовані протиправні діяння, умови вчинення цього діяння, особу винного, який має постійне місце реєстрації та місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та є осудним, доглядає за матір`ю похилого віку, яка перенесла операцію з ампутація кінцівки та має інвалідність, за місцем проживання характеризується незадовільно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття ОСОБА_5 , яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнання ним всіх обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо подій кримінального правопорушення, у тому числі, їх часу, місця, способу вчинення, повне визнання своєї винуватості.

Обставиною, яка обтяжує покарання за ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування при призначенні покарання приписів ст. 69, 74 КК України у цьому провадженні не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій того кримінального закону, за яким він визнається винуватим, а саме: у виді пробаційного нагляду. На переконання суду менш тяжке покарання або ж застосування в якості покарання позбавлення волі не відповідатиме критерію пропорційності з огляду на вчинений злочин, тоді як застосування положень ст. 75 КК України (звільнення відбування покарання з випробуванням та установленням іспитового строку) не забезпечить досягнення такої мети покарання як виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вбачає за належне застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України з покладенням обов`язку пройти програму для кривдників, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого може бути покладений, серед іншого, обов`язок проходження програми для кривдників.

Згідно з п. 10 ст. 1 ЗаконуУкраїни "Про запобігання та протидію домашньому насильству" програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Направлення кривдника на проходження програми для кривдників є один із спеціальних заходів протидії домашньому насильству (п. 4 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

У розумінні спеціальних норм законодавства, зокрема названого Закону ОСОБА_5 є кривдником та з огляду на неодноразово застосування ним домашнього насильства до батька. У зв`язку з систематичністю його діянь, а також з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше вже притягався до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 05.10.2023 у кримінальному провадженні, де потерпілим також був його батько, наявним видається високий ступінь ризику повторного вчинення ним домашнього насильства, а тому до нього слід застосувати спеціальний захід протидії домашньому насильству - програму для кривдників на строк 3 місяці з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні після надходження до суду обвинувального акта не застосовувався і підстави для його застосування не вбачаються.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлені.

Наявність у кримінальному провадженні речових доказів для вирішення їх долі, не встановлена.

Керуючись ст. 91-1 КК України, ст. 349, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки із застосуванням обмежувального заходу в порядку приписів ст. 91-1 КК України - з направленням для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місці.

2.Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи (у разі офіційного працевлаштування);

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

3.Застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді обов`язку пройти програму для кривдників строком на 3 (три) місяці, для чого направити його до Центру у справах сім`ї та жінок "Родинний дім" Голосіївського району (м. Київ, просп. Науки, 18).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1