Провадження № 1-кп/742/406/25
Єдиний унікальний № 742/1816/25
ВИРОК

іменем України

17 листопада 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, зі слів працюючого неофіційно, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 16.11.2024, близько 19 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ модель 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул.Загребельна, с.Малківка, Прилуцького району, Чернігівської області у напрямку центру с. Малківка, поруч з буд. 20, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не правильно оцінив дорожню обстановку та не переконався у безпеці своїх дій.

Так, ОСОБА_10 , змінив напрямок руху, не впорався з керуванням, з?їхав з лівого краю проїзної частини відносно свого напрямку руху де на узбіччі здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась у попутному напрямку з автомобілем по лівому узбіччю.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому основи проксимальної фаланги І пальця лівої ступні, забійної рани правої ступні, садна голови, спини, верхніх та нижніх кінцівок, комплекс у сукупності яких згідно з висновком судово-медичної експертизи N? 336 від 02.01.2025 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Своїми протиправними діями ОСОБА_10 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001, а саме: п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі); п. 2.9 а (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння), п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та положення п. 1.10, які наводять значення термінів «проїзна частина», «узбіччя» щодо призначення вказаних елементів дороги.

Недотримання та порушення вказаних вище пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 стало причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди та перебуває у прямому причинному зв?язку з наслідками, які настали.

Дії ОСОБА_8 кваліфікуються як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Крім того, 16.11.2024, близько 19 год. 00 хв., у ОСОБА_11 , перебуваючого у стані алкогольного сп?яніння, одразу після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі марки ВАЗ модель 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу буд. 20 по вул. Загребельна, с. Малківка, Прилуцького району, Чернігівської області, виник раптовий злочинний умисел на завідоме залишення без допомоги неповнолітньої ОСОБА_5 , яку він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан та яка позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, тобто у результаті отриманих тілесних ушкоджень самостійно, без сторонньої допомоги, була позбавлена реальної можливості вжити заходів до самозбереження. Діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, не з?ясувавши, чи потребує потерпіла надання їй медичної допомоги, маючи при цьому змогу надати таку допомогу, ОСОБА_8 зник з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Так, у зазначені день та час, у порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001, згідно з якими: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов?язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров?я; г) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об?їзд місця пригоди, ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що своїми діями поставив особу у небезпечний для життя стан, навмисно не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги неповнолітній потерпілій ОСОБА_13 не вжив, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілій не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не вжив, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги неповнолітню потерпілу ОСОБА_13 , яку він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан та яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча ОСОБА_10 повинен та мав змогу надати таку допомогу.

Дії ОСОБА_10 кваліфікуються як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Прокурор підтримав обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті. Вказав на достатність та допустимість доказів, які у своїй сукупності доводять обставини, викладені в обвинувальному акті. Просив визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, та призначити йому остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобам на строк 4 роки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 спочатку вину визнав частково, а саме заперечував факт перебування на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння. Проте, після дослідження письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, ОСОБА_8 змінив показання та почав стверджувати про беззастережне визнання всіх обставин, що зазначені в обвинувальному акті, в т.ч. і перебування в стані алкогольного сп`яніння на момент ДТП. Зокрема підтвердив, що 16.11.2024 вживав алкоголь, а саме пив пиво 0,9 л. Потім керуючи автомобілем марки ВАЗ, який перебував у користуванні його цивільної дружини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертаючись додому до с.Сухоярівка в темну пору доби близько 19 год. на дорозі без освітлення намагаючись об`їхати яму, з`їхав вліво та в результаті даного маневру збив людину. Кого саме збив, одразу не зрозумів. Лобове скло в авто було пошкоджене. Зупинився, відкрив дверцята, проте злякавшись не вийшов на допомогу, а поїхав з місця ДТП. Не доїжджаючи до села залишив пошкоджену машину в кущах. Зателефонував цивільній дружині та попросив щоб вона повідомила поліцію, що нібито авто вкрали. Відключив мобільний телефон та переховувався в кущах і не повертався додому, оскільки бачив, що на подвір`ї перебувають працівники поліції. Коли зателефонувавши дружині дізнався, що збив дівчинку і вона жива, вирішив піти в поліцію і зізнатися у вчиненому. На наступний день прийшов додому. Проте, в поліцію прийшов лише 18.11.2024 бо боявся, надав покази, в тому числі й щодо вживання алкоголю. Підтвердив, що йому відомо, що коли працівники поліції допитували його цивільну дружину з приводу обставин ДТП, вона повідомляла працівників поліції, що він вживав алкоголь, а саме пив пиво. Щиро кається у скоєному, просить суд суворо не карати. Вказав, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень дівчині, не мав. Готовий понести призначене судом покарання. Просив врахувати, що намагався примириться з потерпілою стороною та відшкодувати завдані збитки. Проте, спільної мови з ними не знайшов. Цивільний позов визнав в повному обсязі. Одразу відшкодувати заявлену потерпілими суму, не має фінансової можливості, тому готовий сплачувати призначену судом суму завданих збитків частинами. Вказав, що проходить ВЛК та має намір піти служити до ЗСУ. Входить до благодійної організації, яка займається волонтерською допомогою. З приводу наявності водійських прав, повідомив, що проходив навчання під час відбування покарання у колонії для неповнолітніх та мав водійські права старого зразка.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судових засіданнях цивільний позов підтримали, просили суд його задовольнити. ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що свідком обставин події ДТП не є, про всі обставини їй відомо зі слів дочки та інших осіб. Підтвердила, що з обвинуваченим не примирились, наполягала на реальній мірі покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просила суд врахувати, що обвинувачений винну у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, давши показання суду як по факту порушення правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного сп`яніння, так і залишення в небезпеці неповнолітньої дитини. Щиро кається у скоєному, просить суд суворо його не карати. При призначенні покарання врахувати, що ОСОБА_8 усвідомив протиправність своїх діянь. Просила призначити покарання у виді реального позбавлення волі в розмірі ближче до мінімальної межі санкції статтей.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України під час судового розгляду, вина обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена повністю і підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в ході судового розгляду по справі доказами.

Згідно рапорту працівників поліції від 16.11.2024, вбачається, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 16.11.2024 о 19 год. 06 хв. за адресою: Прилуцький район, с.Малківка, в центрі біля клубу авто ВАЗ 2109 білого кольору збило дівчину 16 років (жива) та поїхало з місця події. Прибувши на місце було встановлено, що автомобіль ВАЗ 2108 днз Х3560ВО під керуванням невідомового, рухаючись по вул.Загребельна в бік центру

села здійснив наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с.Малківка, яка рухалася в попутному напрямку. ОСОБА_5 доставлено до Прилуцької ЦМЛ, попередній діагноз ЗЧМТ, СГМ, забій правої гомілки. …Автомобіль вилучений та поміщений на територію Прилуцького РВП (81-82).

Згідно рапорту працівників поліції від 16.11.2024, вбачається, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 16.11.2024 о 20 год. 16 хв. за адресою: с.Малківка, вул.Івана Франка, ЕМД повідомила, що до Прилуцької ЦМЛ було доставлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потрапила у ДТП. Попередній діагноз: ЗЧМТ, СГМ, забій правої гомілки. Перевіркою встановлено, що 16.11.2024 близько 19 год. невстановлений водій автомобіля ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Загребельна, с.Малківка, поруч з буд.20 у напрямку центру с.Малківка, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 …, яка рухалася по лівому узбіччю у напрямку центру с.Малківка, під час ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому основи першого пальця лівої стопи, осадження обох стоп, обох кистей та спини, а саме поперековому відділі хребта, забита рана правої стопи, осадження лобної ділянки справа. Невстановлений водій залишив місце ДТП…(а.с.83).

Відповідно до Витягу з ЄРДР за №0001132 вбачається, що 16.11.2024 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, а саме 16.11.2024 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Загребельна, м.Малківка, у напрямку центру с.Малківка, поруч з буд.20, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , яка рухалась по лівому узбіччю у напрямку центру с.Малківка, під час ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому основи першого пальця лівої стопи, осадження обох стоп, обох кистей та спини, а саме поперекового відділу хребта, забита рана правої стопи, осадження лобної ділянки справа. ОСОБА_8 залишив місце ДТП.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.286-1 КК України.

Крім того, 31.03.2025 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, а саме 16.11.2024 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Загребельна, с.Малківка, у напрямку центру с.Малківка, поруч з буд.20, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , яка рухалась по лівому узбіччю у напрямку центру с.Малківка, під час ДТП Карапетян отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_8 залишив особу у небезпечному для життя стані, навмисно не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 не вжив, та залишив місце ДТП.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.135 КК України (а.с.48).

Відповідно до Заяви про вчинення кримінального правопорушення від 31.03.2025, встановлено, що ОСОБА_6 звернулась із заявою до Прилуцького РВП з приводу залишення у небезпеці її дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 16.11.2024 близько 19 год. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.143-145).

Постановою про об`єднання кримінальних правопорушень від 31.03.2025 об`єднано в одне провадження матеріали досудових розслідувань за №0001132 та №0000300. Об`єднаним матеріалам досудового розслідування присвоєно номер №0001132 (а.с.49-50).

Згідно Постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 31.03.2025 вбачається, що в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001132 від 16.11.2024, перекваліфіковано діяння з ч.1 ст.286 КК України на ч.1 ст.286-1 КК України (а.с.51).

Як вбачається з Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2024, схеми місця ДТП та фото таблиць до протоколу огляду місця ДТП, проведеного в с.Малківка по вул.Гагаріна (Загребельна), транспортний потік на проїзній частині призначений для руху в двох напрямках. Дорожні знаки на ділянці дороги де трапилася ДТП, відсутні. Дорожня розмітка, відсутня. Погодні умови: темна пора доби, опади відсутні, похмуро. Дорожнє покриття асфальтобетонне, стан покриття сухе, чисте, не освітлене міським електроосвітленням, без пошкоджень. Сліди залишені на місці ДТП: слід юзу (накатаної трави) коліс автомобіля, уламки пластику номерної рами автомобіля, кросівок (а.с.86-93).

Постановою про визнання речових доказів від 18.11.2024, кросівок чорно-білого кольору, та пластикові фрагменти номерної рамки, визнано речовими доказами. Постановлено зберігати в камері речових доказів Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області (а.с.55-56).

У відповідності до ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 19.11.2025 у провадженні №1-кс/742/1903/24 (єдиний унікальний №742/6614/24), накладено арешт на кросівок чорно-білого кольору та пластикові фрагменти номерної рамки, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження (а.с.59-60).

Згідно Протоколу огляду місця події від 16.11.2024 та фото таблиць до протоколу, встановлено, що за результатами проведення огляду земельної ділянки поблизу с.Сухоярівка Прилуцького району Чернігівської області за допомогою додатку Google Maps, встановлено координати 50.5427336, 32.3719338, біля дерева, що розташоване навпроти грунтової дороги за вищевказаними координатами виявлено транспортний засіб марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору. В ході огляду автомобіля виявлено пошкодження решітки радіатора. Також з правої сторони мається пошкодження лобового скла….водійські дверцята на автомобілі відкриті...Вказаний автомобіль вилучено до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області..(а.с.94-96).

Постановою про визнання речових доказів від 17.11.2024, автомобіль марки ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом. Постановлено зберігати на території Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області (а.с.54).

У відповідності до ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 19.11.2025 у провадженні №1-кс/742/1904/24 (єдиний унікальний №742/6614/24), накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 (а.с.61-62).

Як вбачається з Протоколу проведення слідчого експерименту від 18.11.2024 та схеми проведення слідчого експерименту, за участі ОСОБА_8 , останній в присутності понятих продемонстрував обставини ДТП, що трапилася 16.11.2024 близько 19 год. за адресою: Чернігівська обл.., Прилуцький район, вул.Загребельна, с.Малківка, поруч з буд.20, за участю автомобіля ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 під його керуванням та пішохода ОСОБА_5 . Зокрема він вказав як рухався на авто до того як помітив перешкоду для руху у вигляді ями (в ході слідчого експерименту встановлено, що яма відсутня, наявна пляма на дорожньому покритті чорного кольору) при цьому він був розташований на відстані, що склала (0,5 м) від осі переднього правого колеса та на відстані, що складала (0,5 м) від осі заднього правого колеса до правого краю проїзної частини. Вказав, що не може вказати як рухався пішохід по лівому узбіччю відносно напрямку руху авто. Ним було продемонстровано місце первинного контакту (наїзду) авто на пішохода, вона знаходилося на відстані, що склала (1 м) до лівого (відносно напрямку руху авто) краю проїзної частини, при цьому відстань до умовного продовження дороги склала (21м). В подальшому було встановлено швидкість авто на момент ДТП, яка склала 50 км/год, до наїзду ОСОБА_8 , не застосовував гальмування. Вказав траєкторію руху авто від моменту зміни напрямку руху (об`їзду перешкоди у вигляді ями, встановлено, що яма відсутня, наявна пляма на дорожньому покритті чорного кольору), до наїзду на пішохода, яка склала 37,5 м, під час руху автомобіль не застосовував гальмування. Загальна видимість елементів дороги склала (40 м), видимість нічим не обмежувалася. Конкретна видимість пішохода одягненого в темний одяг з робочого місця водія авто склала (34,5 м), видимість нічим не обмежується (а.с.103-108).

Відповідно до Протоколу огляду місця події від 26.03.2025 та фототаблиць до нього, в результаті проведення огляду за адресою: с.Малківка, вул.Загребельна поруч з буд.20 Прилуцького району Чернігівської області, на ділянці дороги з правої сторони як рухатись до центру с.Малківка..на відстані 10 м від умовного продовження грунтової дороги виявлено пляму чорного кольору, яка має початок на відстані 1,2 м від правого краю проїзної частини, має довжину 0,5 м та ширину 0,6 м ...(а.с.136-142).

Згідно з Висновком експерта №СЕ-19/125-25/138-ШЕ від 23.01.2025, в робочій гальмівній системі автомобіля ВАЗ 2108 (номерний знак НОМЕР_1 ), виявлено непрацездатний стан гальмівного контуру переднього лівого та заднього правого коліс, який полягає у не спрацюванні заднього правого робочого гальмівного механізму. Встановити яка саме несправність гальмівного контуру переднього лівого та заднього правого коліс робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ 2108 (номерний знак НОМЕР_1 ), призводить до не спрацювання заднього правого гальмівного механізму та час її виникнення на момент експертного огляду, не представилось можливим, через незабезпечення ініціатором відповідних умов та обладнання. Встановити, чи перебуває наявна несправність робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ 2108 (номерний знак НОМЕР_1 ), яка призводить до не спрацювання заднього правого робочого гальмівного механізму у причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою, не є можливим, оскільки дане запитання виходить за межі компетенції даної судової експертизи. В порядку ст.69 КПК України, зазначено, що за умови, якщо описана подія, відбулася без застосування автомобілем ВАЗ 2108 (номерний знак НОМЕР_1 ) гальмування, то будь-які технічні несправності робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ 2108 (номерний знак НОМЕР_1 ), що існували або могли існувати до описаної дорожньо-транспортної пригоди, завідомо не перебувають у причинному зв`язку з її виникненням. Технічних несправностей в системі рульового управління автомобіля, які б перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не виявлено. Технічних несправностей в системі головного світла фар автомобіля, які б перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не виявлено (а.с.119-125).

Згідно Протоколу огляду від 03.02.2025, було оглянуто пластикові фрагменти номерної рамки автомобіля, автомобіль ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_1 білого кольору, з наявними пошкодженнями передньої частини, а саме: розбите лобове скло, пошкоджена захисна кришка радіатора автомобіля та передній бампер, номерна рамка автомобіля. В подальшому для проведення порівняльного дослідження, демонтовано номерну рамку з реєстраційним номером автомобіля ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_1 . В подальшому вище вказані пластикові фрагменти номерної рамки автомобіля та демонтовану номерну рамку з реєстраційним номером автомобіля зіставлено. У ході зіставлення встановлено, що вказані фрагменти, а саме фрагменти номерної рамки автомобіля поміщені до спец пакету WAR 1165468 та демонтована номерна рамка з реєстраційним номером НОМЕР_1 , автомобіля марки ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_1 , білого кольору є частинами одного предмета. Вище вказані предмети поміщено до спец пакету QYH 0049923 (а.с.126-128).

Постановою про визнання речових доказів від 03.02.2025, фрагменти номерної рамки автомобіля та демонтована номерна рамка з реєстраційним номером НОМЕР_2 , які поміщено до спец.пакету QYH 0049923, визнано речовими доказами. Постановлено зберігати в камері речових доказів Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області (а.с.69-70).

Як вбачається з Висновку експерта за №СЕ-19/125-25/1918 -ІТ від 19.02.2025, в дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2108 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 з технічної точки зору мав діяти у відповідності з вимогами п.1.10, які наводять значення термінів «проїзна частина», «узбіччя», п.10.1, 12.2, 12.4, 31.1 ПДР. З технічної точки зору, невідповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам п.10.1 ПДР, положенням п.1.10 ПДР, які наводять значення термінів «проїзна частина», «узбіччя» щодо призначення вказаних елементів дороги, перебуває у причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди. У дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 для водія автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_8 полягала у виконанні ним вимог п.10.1 ПДР, з урахуванням призначення узбіччя та проїзної частини, як елементів дороги, встановленого у п.1.10. Причини технічного характеру, які б не давали можливості водію виконати вказані вимоги ПДР експерту на момент проведення експертизи не відомі (а.с.129-135).

У відповідності до Висновку експерта №336 від 02.12.2024, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; перелом основи проксимальної фаланги і пальця лівої ступні,, забійна рана правої ступні, садна голови, спини, верхніх та нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження ви никли від дії тупи х предметів, за м механізмом поєднання удару та тертя, по давності можуть відповідати 16.11.2024. Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди, оцінка ступеня тяжкості цих ушкоджень також повинна проводитись в сукупності. Отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень в сукупності, відповідно до пп.2.2.1 а, 2.2.1в, 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Дане тілесне ушкодження могло утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі за обставин вказаних в описовій частині даної постанови. За даними наданої медичної документації, вказати напрямок травмуючої сили не представляється можливим (а.с.115-118).

Як вбачається з Протоколу допиту свідка, ОСОБА_8 допитувався з приводу обставин ДТП 18 листопада 2024 року (а.с.99-102).

Згідно Повідомлення про підозру від 31.03.2025, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України (а.с.63-68).

Згідно Протоколу допиту свідка від 22.03.2025 та відеозапису до нього, співмешканка ОСОБА_8 , ОСОБА_15 надала покази, що її цивільний чоловік ОСОБА_8 16.11.2024 взяв ключі від її авто без дозволу, та поїхав в невідомому напрямку. Близько 19 год. зателефонував та сказав їй повідомити на лінію 102 про крадіжку даного авто. Додому ввечері не з`явився, прийшов лише на наступний день. Коли свідок зателефонувала на лінію 102, до неї приїхали працівники поліції і повідомили, що було ДТП. Перед тим як ОСОБА_8 поїхав в невідомому напрямку, разом з ним вживали алкогольні напої, а саме пиво 0,9 л. Після ДТП, чоловік пояснював, що не побачив дівчинку, вона була в темному одязі, злякався та залишив її без допомоги і поїхав з місця ДТП.. (а.с.74-78).

При цьому, суд враховує, що ч.4 ст. 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін уточнити показання особи та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення або її репутацію.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду безпосередності, як і

будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість під час застосування в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (ст. 232 КПК України), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності.

Також необхідно зауважити, що Указом Президента України від 24 лютого

2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було введено воєнний стан, який на цей час продовжено.

Відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Під час судового розгляду щодо ОСОБА_8 судом було досліджено технічний запис допиту свідка ОСОБА_15 , на якому зафіксовані запитання та відповіді під час допиту, що дає суду можливість не лише сприймати зміст їх показань, але і робити висновки для оцінки їх достовірності. Хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

У відповідності до Постанов від 16.11.2024, 17.11.2024, підтверджуються повноваження групи слідчих та прокурорів (а.с.52, 53).

Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень надано докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Сторонами процесу не заявлялось клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

В свою чергу, обвинувачений підтвердив обставини скоєння ним кримінальних правопорушень, зазначених в пред`явленому обвинуваченні. Ні обвинувачений ні захисник не оспорювали належність та допустимість досліджених у судовому засіданні доказів.

Остаточні показання обвинуваченого ОСОБА_8 є логічними, послідовними та узгоджуються з викладеними у протоколах проведеними слідчими (розшуковими) діями щодо обставин ДТП, які стороною захисту не оспорюються та є процесуальними джерелами доказів.

За таких обставин, сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Зазначення учасниками справи «щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину» не означає, що суд автоматично зобов`язаний визнати ці обставини такими, що пом`якшують покарання. Суд повинен самостійно оцінити наявність і характер щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину, беручи до уваги ряд факторів, зокрема, показання обвинуваченого в судовому засіданні в співставленні зі змістом пред`явленого обвинувачення, і дійти обґрунтованого висновку про наявність або відсутність цих обставини.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, прагненні усунути нанесену шкоду та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

Суд, з урахуванням обставин справи, вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового розгляду, формально визнаючи себе винним, даючи протягом судового розгляду суперечливі покази, який завдану злочинами шкоду потерпілій стороні не відшкодував, недостатньо усвідомив протиправний характер вчинених ним діянь та його наслідків, що свідчить про відсутність в його діях щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за ч.1 ст.135 КК України, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, є нетяжкими злочинами, особу винного та його позицію до вчиненого, який визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, зі слів працюючого неофіційно, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» не перебуваючого на обліку у лікаря-психіатра, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 25.02.2025 за №116, на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, та відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, та наявність обставини, що обтяжує таке; в силу ст.89 КК України раніше не судимого, а також позицію прокурора та законного представника потерпілої, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень за правилами ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, а саме призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Як вбачається з довідки ТСЦ МВС №7442 згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не звертався до територіальних сервісних центрів МВС України для отримання посвідчення водія.

Згідно зі ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч. 1). Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 2). Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч. 3).

Безпосередньо у ст. 55 КК не встановлено обмежень щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, особам, які на момент вчинення кримінального правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286-1 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Позбавлення права керувати транспортними засобами як обов`язкове додаткове покарання передбачено у санкціях всіх частин ст. 286-1 КК, якою передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння.

Ні норми Загальної частини КК, ні 286-1 КК не містять жодних застережень чи умов застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Зокрема, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Законним представником потерпілої ОСОБА_6 яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої безпосередньо дочці ушкодженням її здоров`я, так і на її користь 10 000 грн. в рахунок відшкодування завданої особисто їй моральної шкоди.

Вищевказані обставини справи свідчать про завдання як неповнолітній потерпілій так і її матері вчиненими кримінальними правопорушеннями моральної шкоди: внаслідок одержаних тілесних ушкоджень потерпіла перенесла як фізичний біль, так і психологічні страждання через погіршення стану здоров`я, порушення внаслідок травм звичного способу життя. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та співмірності завданої моральної шкоди потерпілій вважає обґрунтованим заявлений розмір моральної шкоди, який не оспорюється і самим обвинуваченим.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертиз по кримінальному провадженню, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.ст. 118, 124, 126 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-371, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 4 роки;

.- за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 4 роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання, після приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_16 до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Стягнути із засудженого ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз по даному кримінальному провадженню 16315 грн. 95 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

-автомобіль марки ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 -повернути законному власнику (володільцю);

-кросівок чорно-білого кольору, який поміщено до спец.пакету WAR 1001293 та пластикові фрагменти номерної рамки, які поміщено до спец.пакету WAR 1165468 - знищити;

-фрагменти номерної рамки автомобіля та демонтовану номерну рамку з реєстраційним номером НОМЕР_1 , які поміщено до спец.пакету QYH 0049923 - знищити;

-три змиви з автомобіля марки ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 та рук ОСОБА_8 - знищити.

Арешти, накладені згідно ухвал слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.11.2024 - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої безпосередньо ОСОБА_5 ушкодженням її здоров`я.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 10000 грн. в рахунок відшкодування завданої особисто їй моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, законному представнику потерпілої та прокурору.

Суддя ОСОБА_17