УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

УХВАЛА

26.01.2026 слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області в режимі відеоконференцзв,язку за засобами відеофіксації клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Локачі, Локачинського району, Волинської області, українця, громадянина України, з професійною технічною освітою, не судимого, працюючого екстреним медичним техніком центру ЕШМД, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.146, ст.195 КК України,

У С Т А Н О В И В:

25.01.2026 до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України та вчиненні кримінального проступку ст.195 КК України внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 23.01.2026 року за наступних обставин.

Так, 23 січня 2026 року близько 10.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , дізнавшись про те, що з його сина ОСОБА_7 , який займає посаду лікаря-анестезіолога КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради», мають зняти відстрочку від мобілізації під час військового стану, взяв металеву каністру із бензином, запальничку та прийшов до приміщення КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради», розташованого за адресою: Волинська область Володимирський район селища Локачі вул. Івана Франка,19. Достовірно знаючи, що бронюванням лікарів КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради» займається інспектор з кадрів ОСОБА_8 , яка на робочому місці перебуває в кабінеті №7 зазначеної лікарні. В цей же день, о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_4 прослідував у кабінет №7, в якому були присутні інспектор з кадрів КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради» ОСОБА_8 та юристконсульт КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради» ОСОБА_9 », усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, демонстративно поставив біля столу ОСОБА_8 металеву каністру з бензином, тим самим проявив свої злочинні наміри, та наказав ОСОБА_9 вийти із приміщення кабінету та залишити його на одинці з ОСОБА_8 . Після цього продовжуючи свій злочинний умисел, щодо незаконно позбавлення волі ОСОБА_8 , з метою не вчинення останньою дії, а саме відстрочки від мобілізації під час військового стану із його сина ОСОБА_7 , руками висмикнув проводи живлення робочого ноутбука ОСОБА_8 та закрив двері вище казаного кабінету на ключ та підпер їх стільцем, таким чином не даючи потерпілій ОСОБА_8 вільно пересуватися та залишити приміщення службового кабінету. Крім того, на прохання інших осіб до ОСОБА_4 відчинити двері та надати можливість потерпілій ОСОБА_8 вийти з кабінету, останній категорично відмовив, поки її не було звільнено працівниками поліції.

Крім цього, 23 січня 2026 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в кабінеті №7 приміщення КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради», розташованого за адресою: Волинська область Володимирський район селища Локачі вулиця Івана Франка,19, маючи при собі металеву каністру з бензином та запальничку, в присутності інспектора з кадрів КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради» ОСОБА_8 , яку незаконно позбавив волі, продовжуючи свій злочинний намір, висловлював погрози знищення майна КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради», шляхом підпалу вразі зняття відстрочки від мобілізації під час військового стану з його сина лікаря-анестезіолога КНП «Локачинська лікарня Локачинської селищної ради» ОСОБА_7 .

23 січня 2026 року о 20:00 год. ОСОБА_4 , був затриманий в порядку

ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146, ст. 195 КК України

24.01.2026 слідчим СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_10 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.146, ст.195 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідчим та процесуальним керівником зазначено, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які на їх думку дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: - може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків та потерпілу у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином.

Посилались на практику ЄСПЛ та вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, на думку органу досудового слідства є достатні підстави для застосування саме виключного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 , та підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні, просили у задоволенні клопотання відмовити, та застосувати запобіжний захід останньому у вигляді особистого зобов`язання, мотивуючи тим, що наведені слідчим та прокурором ризики є надуманими та безпідставними, свою причетність до інкримінованих правопорушень ОСОБА_4 визнає. Звернули увагу на характеризуючи дані підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, до того займав посади сільського голови та депутата селищної ради, за професіоналізм нагороджений подяками обласної ради. Має сім`ю, постійне місце реєстрації та проживання, на його утриманні перебуває мати, яка є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги. Крім того, ОСОБА_4 страждає на таке захворювання як гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, у зв`язку з чим і на теперішній момент перебуває у лікарняній установі а тому наміру ухилятись від органу слідства, впливати на свідків, потерпілу чи вчиняти інше правопорушення не має. Вважають, що особисте зобов,язання буде достатнім заходом для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя, заслухавши учасників справи, вивчивши клопотання, дослідивши надані сторонами матеріали, дійшов до наступного.

У відповідності до вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Суд, у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На підтвердження підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень органом досудового розслідування надані:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідний рапорт чергового поліції ;

-Протоколи огляду місця події;

-Протокол допиту потерпілого;

- Протоколи допиту свідків;

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

- Протокол огляду предметів (відеозапису);

-Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

-Протокол допиту підозрюваного.

Вирішуючи питання про запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., справу «Комарова проти України» від 16.05.2013р., «Калашников проти Росії» від 15.07.2002р., в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Для позбавлення особи свободи слідчий суддя чи суд повинен вмотивовувати свої рішення про обрання тримання її під вартою підставами, які мають бути чітко зазначені стороною обвинувачення, а доводи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований екстреним медичним техніком Володимирського відділення екстреної медичної допомоги КП «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Волинської обласної ради, де зарекомендував себе дисциплінованим працівником, який має високий рівень кваліфікації, за період роботи порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку не допускав. До того займав посади сільського голови Крухиничівської сільської ради та депутата Локачінської селищної ради, за професіоналізм та багаторічну сумлінну працю нагороджений подяками обласної ради. Має сім`ю, постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, за яким також характеризується позитивно, на його утриманні перебуває мати ОСОБА_11 , яка є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги. На підставі Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду ОСОБА_4 здійснює її догляд та має відстрочку за п.9 ч.1 ст.23 до 09.04.2026. Крім того, сам підозрюваний з 2015 року страждає захворюванням гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, у зв`язку з чим проходить стаціонарні лікування, і на теперішній момент також перебуває у лікарняній установі.

При цьому ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, як незаконне позбавлення волі, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів та за яке передбачено покарання в тому числі у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а також кримінального проступку, а саме у погрозі знищення чужого майна шляхом підпалу, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від шістдесяти до ста двадцяти годин, або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст.194 КПК України.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Матеріалами клопотання не доведено реальних підстав вважати, що підозрюваний, який визнає свою причетність до інкримінованих правопорушень, буде впливати на свідків чи потерпілу, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим він перешкоджатиме кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього, у слідчого судді немає. Одна лише тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим не є безумовною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що враховуючи інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, подане органом досудового слідства клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прямо протирічить вимогам процесуального закону.

Враховуючи встановлені обставини, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а також той факт, що він призначений особою, яка здійснює постійний догляд за матір,ю, яка потребує сторонньої допомоги, тяжкість інкримінованих йому правопорушень, відношення самого підозрюваного до вчиненого, підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків немає, а тому приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, у виді особистого зобов`язання.

Вважаю, що саме такий запобіжний захід буде співмірним, відповідатиме меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо позиції захисника з приводу необґрунтованості підозри, треба зауважити, що відповідно до вимог п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, наявні докази оцінюються слідчим суддею в контексті визначення вірогідності та достатності підстав казати про причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень та виправдання подальшого розслідування, висунення обвинувачення тощо.

На теперішній час досудове розслідування тільки розпочато, підстав казати про невідповідність змісту підозри вимогам ст.277 КПК України не має. Зміст підозри може бути змінений в ході подальшого розслідування, обставини кримінального правопорушення конкретизовані, а наявні докази оцінені у сукупності з іншими, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, доказами.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обов`язки, передбачені п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілою в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , а також свідками по справі;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді та включені до апеляційної скарги на судоверішення.

Повний текст ухвали проголошено о 10-00год. 28.01.2026.

Суддя ОСОБА_12