Номер провадження: 11-кп/813/219/26 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/992/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/992/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадженні №0000263 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2024 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженким. Часів Яр Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.7 ст.111-1 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2024 щодо ОСОБА_8 залишено без змін до її затримання та приведення вироку до виконання .

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня її фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_8 основного покарання.

Арешт на майно, накладений на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2024 (справа №766/992/23, провадження1-кп/766/1341/24), а саме: квартири загальною площею 54,85 м2, житлова площа 41,18 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, залишено без змін до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього майна, яке є її власністю, на користь держави.

Встановлені судом обставини.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого м. Херсон невстановлені особи з числа військових та представників спецслужб РФ на початку травня 2022 року створили незаконний правоохоронний орган у м. Херсон, а саме так званий «Экспертно-криминалистический центр Главного управления Министерства внутренних дел Херсонской области», який знаходиться за адресом: м. Херсон, Миколаївське шосе, 28-а та почали підшукувати осіб з числа місцевого населення, у тому числі діючих та колишніх правоохоронців, які б співпрацювали з ними у вищевказаному новоствореному окупаційною владою незаконному правоохоронному органі.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_8 , являючись громадянкою України, фактично проживаючи у м. Херсон, достовірно знаючи про збройну агресію РФ проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення м. Херсон збройними формуваннями РФ, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію РФ на території України, погодилась на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб РФ у м. Херсон та добровільно 01.07.2022 зайняла посаду так званого «эксперта отделения биологических исследований и учета ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території м. Херсон правоохоронному органі.

На займаній посаді «эксперта отделения биологических исследований и учета ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» ОСОБА_8 з моменту свого призначення та по цей час, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконує функції щодо проведення біологічних експертних досліджень, за результатами яких готує відповідні висновки експертиз незаконного правоохоронного органу «Экспертно-криминалистический центр Главного управления МВД Херсонской области».

Суд кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , в якій порушує питання про зміну вироку щодо неї в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його суворість.

Просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2024 щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Захисник зазначає, що призначене судом покарання не відповідає принципам його достатності для виправлення винної особи, оскільки ОСОБА_8 призначено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, яке є занадто суворим.

Вважає, що суд при постановлені вироку не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, попала під вплив ворожої пропаганди та агітації, внаслідок розгляду справи в порядку ч.3 ст.323 КПК України у обвинуваченої не було можливості надати суду пояснення з приводу висунутого обвинувачення.

З урахуванням усіх даних, що характеризують особу винної, та обставин справи, суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років у межах санкції статті з дотриманням принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи відомості про особистість обвинуваченої. Таке покарання, на думку захисника, було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання виправлення засудженої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідало б особі обвинуваченої.

Відповідно до вимог ст.135 КПК України обвинувачена ОСОБА_8 вважається такою, яку належно повідомлено про виклик до суду, з моменту опублікування повістки про її виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» шляхом опублікування оголошення із повісткою про її виклик до суду та опублікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, які надіслані захиснику ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , яка підтримала свої апеляційні вимоги, просила їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, дослідженими у суді та проаналізованими у вироку.

Згідно із ч.1 ст.94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, винуватість ОСОБА_8 повністю доведена, а вчинене нею кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.7 ст.111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з урахуванням та дотримання загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду в порядку спеціального судового провадження відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України.

Винуватість ОСОБА_8 у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, яким надав належну правову оцінку, та які ніким не оспорюються.

Як випливає з вироку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, встановивши при цьому усі необхідні елементи складу злочину, у тому числі і його об`єктивну та суб`єктивну сторони.

Що ж до дотримання порядку здійснення спеціального досудового розслідування та вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, то порушень допущено не було.

Положеннями ст.297-1 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121,частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1,147,частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно із ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Так, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні (т.1, а.п.129-131).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2024 постановлено здійснювати спеціальне судове провадження у вказаному вище кримінальному провадженні (т.1, а.п.161).

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі від 22.06.2023 ОСОБА_8 оголошено в розшук (т.1 а.п. 266-269).

Відповідно до матеріалів справи, про день та час судового розгляду ОСОБА_8 повідомлялася у встановленому процесуальним законом порядку через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, веб-сайті Офісу Генерального прокурора та були вручені захиснику ОСОБА_7 , що свідчить про виконання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону щодо повідомлення та виклику обвинуваченої ОСОБА_8 та спростовує апеляційні доводи захисника про те, що у обвинуваченої не було можливості надати суду пояснення з приводу висунутого обвинувачення.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала усі можливості для того, щоб забезпечити дотримання усіх передбачених КПК України прав обвинуваченої ОСОБА_8 .

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно, дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, та обґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення як органу досудового розслідування, так і суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчило б про порушення вимог ст.22 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону при встановлені фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, права обвинуваченої ОСОБА_8 на захист, при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, розгляді клопотань, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотримання вимог кримінального процесуального закону.

Що ж до доводів захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченоїчерез його суворість, то вони позбавлені підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.50, 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КУК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, та такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, дані про особу винної, яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, є громадянкою України, яка під час війни добровільно співпрацювала з окупантами, характер займаної нею посади «эксперта отделения биологических исследований и учета ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території м. Херсон правоохоронному органі, а також те, що вона переховується на тимчасово окупованій території України. Також суд врахував обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

З урахуванням цих конкретних обставин справи суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив їй покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, пропорційним, співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати таке покарання несправедливим чи надто суворим, не має.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, попала під вплив ворожої пропаганди та агітації,жодним чином не свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та суворість призначеного покарання.

Підстав для пом`якшення основного покарання у виді позбавлення волі до 12 років, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не вбачає, оскільки таке покарання не сприятиме виправленню обвинуваченої, а також може створити у неї та інших осіб схильність до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, хибне уявлення про безкарність за вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та не буде запобігати вчиненню особою нових кримінальних правопорушень.

Переконливих аргументів, які б свідчили про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для зміни чи скасуванняоскаржуваного вироку, апеляційна скарга не містять та апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2024 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4