УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001015 від 15.09.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, українця, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2025 року народження, працюючого охоронцем бази відпочинку «Нафтовик», інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 15.09.2025 року приблизно о 15:20 год., водій ОСОБА_4 керуючи власним, технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», р/н НОМЕР_1 (далі автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT»), у денний час доби, за умови ясної, без опадів, сонячної погоди, здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю автодороги Н-33 сполученням «Монаші Білгород Дністровський Овідіополь Одеса», у Білгород Дністровському районі Одеської області, на якій організований двосторонній рух по одній смузі у кожному напрямку, і зустрічні напрямки розділені переривчатою лінією дорожньої розмітки 1.5 ПДР, з боку міста Білгород Дністровський у напрямку села Розкішне.

На передньому пасажирському місці автомобіля знаходилась пасажир ОСОБА_7 .

Здійснюючи подальший рух на керованому автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», по автодорозі, та виїжджаючи за межі села Бритівка, водій ОСОБА_4 перебуваючи у стомленому стані, не зупинив керований автомобіль, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху продовжив рух, тим самим вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою належним чином не слідкував, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями свідомо створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, чим проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, чим проігнорував вимоги п. 1.5., п. 2.3. «б», «д», 2.9. «б» та 12.1. Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), (далі - «Правила»), що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п. 2.9. «Водієві забороняється:

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

як наслідок відволікся від керування, внаслідок чого отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразилось у не контрольованому русі автомобіля в бік зустрічної смуги, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху аж до зупинки автомобіля, тим самим позбавив себе можливості уникнути аварійної ситуації, хоча завчасно міг відчувати свій стан та безпечно зупинити керований автомобіль, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із попередньою швидкістю, в результаті чого, на вищевказаній ділянці автодороги не впорався із керуванням свого автомобіля, втратив контроль над його керуванням та у некерованому стані допустив виїзд автомобіля на ліве узбіччя та рухаючись по ньому передньою частиною кузова керованого автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», допустив наїзд на дерево.

Оскільки водій автомобіля«VOLKSWAGEN PASSAT» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти виїзду за межі проїзної частини автодороги, то в даній дорожній обстановці, його дії, які не відповідали вимогам п. 1.5., п. 2.3. «б», «д», 2.9. «б» та 12.1. «Правил», з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням події цієї дорожньо транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді:

а) відкрита черепно-мозкова травма: синець лівої виличної ділянки, лівого крила та спинки носа; синець підборіддя; крововилив у м`які тканини лівої тім`яно скронево - потиличної ділянки; лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа, що охоплює обидві скроневі, клиноподібну та потиличну кістки з розривами твердої мозкової оболонки та внутрішніх сонних артерій вздовж лінії перелому; субдуральний крововилив вздовж намету мозочка та по базальній поверхні скроневих і потиличних долей; субарахноїдальний крововилив по базальній поверхні великих півкуль; забій стовбура головного мозку;

б) закрита травма грудної клітки: синець передньої поверхні грудної клітки; масивний інфільтруючий крововилив у клітковину переднього середостіння; закриті переломи тіла грудини на рівні ІІ та III міжреберних проміжків, II-VI лівих ребер по грудинній лінії; III-VII правих ребер по грудинній лінії; IV-VII лівих ребер по передній пахвовій лінії VIII-Х лівих ребер по прихребтовій лінії, II-VIII правих ребер по передній пахвовій лінії та III-ІХ лівих ребер по пригрудиній лінії; забій легень;

в) синець передньої поверхні живота справа, синець тильної поверхні лівої кисті та основної фаланги ІІ пальця, синець в проекції правого колінного суглоба по передній поверхні, синець передньої поверхні правого стегна у нижній третині, синець внутрішньої поверхні лівого стегна у середній третині, п`ять (5) синців в проекції лівого колінного суглоба по передній поверхні, закритий уламковий надвиростковий перелом лівої стегнової кістки з розтрощенням обох виростків.

Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку із заподіяною їй при дорожньо-транспортній пригоді поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок, у вигляді відкритого перелому кісток черепа з розривом внутрішніх сонних артерій та забоєм головного мозку, численних переломів ребер з забоєм легень, закритого перелому лівої стегнової кістки та численних поверхневих ушкоджень кінцівок. Безпосередньою причиною смерті стала гостра крововтрата.

Отже, водій ОСОБА_4 шляхом належного виконання вимог п. 1.5., п. 2.3. «б», «д», 2.9. «б» та 12.1. «Правил», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди і наслідками у вигляді смерті пасажира ОСОБА_7 .

За викладених обставин, 25.12.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

В судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Підозрюваний не заперечував.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 25.12.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.09.2025 року, схемою до нього, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , речовими доказами, висновками проведених експертиз, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому, слідчий суддя враховує також те, що ОСОБА_4 у судовому засіданні з пред`явленою йому підозрою погодився.

Щодо посилання прокурора на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя прийшов до наступного.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суспільно-небезпечні наслідки злочину у вигляді смерті особи, а також те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою погоджується, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та місце роботи, слідчий суддя приходить до переконання про наявність існування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування чи суду, однак, з огляду на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, вважає, що він є невеликого ступеня дії.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідка ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на неї впливати з метою схилення її не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже останнійнаразі підозрюється у вчиненні злочину, який призвів до загибелі людини, свідок безпосередньо судом допитана не була, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає вказаний ризик недоведеним стороною обвинувачення, з огляду на наступне.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що у клопотанні відсутнє належне обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо яким чином підозрюваний ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню, більш того, підозрюваний з пред`явленою йому підозрою погоджується, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 22.02.2026 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 23 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком 22.02.2026 року, в межах строку досудового розслідування, обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1