Справа № 461/7998/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2717/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задоволено.

В рамках кримінального провадження №0000901 від 22.07.2025 накладено арешт на майно, яке було вилучено 26.09.2025 в ході проведення обшуку у адміністративній будівлі ПАТ «Шахта Надія» та на території, що за адресою: Львівська область, Шептицький район, с. Сілець та приміщеннях (складах, гаражах, підвалах, горищах), які знаходяться за вказаною адресою та відносяться до даної адміністративної будівлі, а саме на:

довідка про залишок вугілля станом на 26.09.2025 на 1 арк.;

талон №20 №1484 на ім`я ОСОБА_9 на 1 арк.;

чорнові записи на 3 аркушах;

ТТН №1816 від 12.09.2025 на 1 арк.;

ТТН №1851 від 19.09.2025 на 1 арк.;

ТТН №1851 від 19.09.2025 на 1 арк.;

видаткова накладна №1851 від 19.09.2025 на 1 арк., дані документи вилучено та поміщено у спец пакет WAR 1329346;

мобільний телефон, що видав ОСОБА_10 , із сім картою, вилучено та поміщено у спецпакет WAR 0112836;

мобільний телефон марки, що видав ОСОБА_11 , із сім картою із паролем доступу 198119, вилучено та поміщено у спецпакет WAR 0112834;

мобільний телефон марки Iphone у чохлі коричневого кольору із сім картою, що видав ОСОБА_12 , вилучено та поміщено у спец пакет WAR 0112835;

копія Статуту ПрАТ «Шахта «Надія» від 23.12.2019 на 29 арк.;

звіти про рух кондиційного вугілля форми упд 32 за квітень 2025 року із відомістю по видобуток вугілля (форма № П-8а), із відомістю про видобуток вугілля по шахті (форма УПД-6), із вимогою, із видатковими накладними, ТТН, якісним посвідченням, актами маркшейдерських замірів, розрахунками на 349 арк.;

звіти про рух кондиційного вугілля форми упд 32 за травень 2025 року із відомістю по видобуток вугілля (форма № П-8а), із відомістю про видобуток вугілля по шахті (форма УПД-6), із вимогою, із видатковими накладними, ТТН, якісним посвідченням, актами маркшейдерських замірів, розрахунками на 290 арк.;

звіти про рух кондиційного вугілля форми упд 32 за червень 2025 року із відомістю по видобуток вугілля (форма № П-8а), із відомістю про видобуток вугілля по шахті (форма УПД-6), із вимогою, із видатковими накладними, ТТН, якісним посвідченням, актами маркшейдерських замірів, розрахунками на 349 арк.;

звіти про рух кондиційного вугілля форми упд 32 за липень 2025 року із відомістю по видобуток вугілля (форма № П-8а), із відомістю про видобуток вугілля по шахті (форма УПД-6), із вимогою, із видатковими накладними, ТТН, якісним посвідченням, актами маркшейдерських замірів, розрахунками на 522 арк.;

звіти про рух кондиційного вугілля форми упд 32 за серпень 2025 року із відомістю по видобуток вугілля ( форма № П-8а), із відомістю про видобуток вугілля по шахті (форма УПД-6), із вимогою, із видатковими накладними, ТТН, якісним посвідченням, актами маркшейдерських замірів, розрахунками на 422 арк.;

звіти про рух кондиційного вугілля форми упд 32 за вересень 2025 року із відомістю по видобуток вугілля ( форма № П-8а), із відомістю про видобуток вугілля по шахті (форма УПД-6), із вимогою, із видатковими накладними, ТТН, якісним посвідченням, актами маркшейдерських замірів, розрахунками на 199 арк.;

документи з особової справи ОСОБА_13 на 15 арк. (копії та оригінали);

документи із особової справи ОСОБА_12 на 28 арк. (копії та оригінали);

документи із особової справи ОСОБА_10 на 15 арк. (копії та оригінали);

документи із особової справи ОСОБА_11 на 10 арк. (копії та оригінали), вилучено та поміщено у спец пакет NPU5606003;

зразки вугілля в кількості 36 проб, що поміщені у 8 поліетиленових мішків білого кольору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Зазначає, що під час судового засідання, яке відбулося 01.10.2025 його як представника ПАТ "Шахта "Надія", який приймав участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ, не було під`єднано в судове засідання для оголошення ухвали суду, хоча він перебував на зв`язку ВКЗ фактично до 17 год. ЗО хв. Таким чином, оголошення ухвали, якщо таке відбувалося, здійснено без його участі як представника ПАТ "Шахта "Надія".

За відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвала від 01.10.2025 р. "Надіслано судом: 02.10.2025. Зареєстровано: 03.10.2025. Забезпечено надання загального доступу: 06.10.2025".

Текст ухвали від 01.10.2025 р. був направлений йому на особисту електрону пошту 07.10.2025 р., в Електронний кабінет суду ухвала не направлялася.

Так само, оскаржувана ухвала від 01.10.2025 р. не направлялася через Електронний кабінет суду на адресу ПАТ "Шахта "Надія".

Таким чином, оскаржувана ухвала отримана лише ним, як представником 07.10.2025.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм КПК України.

Звертає увагу на те, що під час проведення обшуку було допущено порушення, так протокол обшуку містить лише відомості про вилучені предмети та їх упакування, але не містить відомості про послідовність всіх дій під час проведення обшуку. В обшуку брала участь особа. Не маючи на це повноважень, а саме слідчий ОСОБА_14 , який не входить до групи слідчих.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 23 вересня 2025 року по справі № 461/7842/25 надано дозвіл на проведення обшуку та визначено місця проведення такого обшуку, а саме: у адміністративній будівлі ПАТ «Шахта «Надія» та на території, що за адресою: Львівська область, Шептицький район, село Сілець та приміщеннях (складах, гаражах, підвалах, горищах тощо), які знаходяться за вказаною адресою та відносяться до даної адміністративної будівлі.

Місцем проведення обшуку є виключно приміщення та територія, які відносяться виключно до адміністративної будівлі ПАТ «Шахта «Надія».

Крім того, не конкретизована адреса території, а лише зазначено назву адміністративного населеного пункту (с. Сілець).

Таким чином, проведення обшуку у будь-яких інших приміщеннях ПАТ «Шахта «Надія» є протиправним.

Отже, є протиправним і відібрання зразків вугільної продукції на площадці технологічного комплексу ПАТ «Шахта «Надія».

Звертає увагу на те, що з протоколу обшуку від 26 вересня 2025 року, на вугільному складі ПАТ «Шахта «Надія» із залученням спеціалістів на площадці технологічного комплексу ПАТ «Шахта «Надія» здійснено відбір зразків вугілля в кількості 36 проб що поміщені у 8 поліетиленових мішки білого кольору.

Однак, ухвалою від 23 вересня 2025 року не передбачено права органу досудового розслідування на відібрання зразків вугільної продукції взагалі.

Також, під час його проведення були вилучені особисті речі фізичних осіб, тобто Фактично проведено особисті обшуки (оглядались сумки, перевірявся вміст кишень, тощо), які не охоплюються межами дії ухвали про обшук від 23 вересня 2025 року.

Апелянт наголошує, що клопотання про арешт майна подано з пропуском строку.

З резолютивної частини ухвали про проведення обшуку від 23 вересня 2025 року вбачається, що в ході проведення обшуку можуть бути вилучені, в тому числі мобільні телефони/смартфони (термінали зв`язку), які належать ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , електронні носії інформації - виключно на яких може міститися інформація, яка має значення для досудового розслідування.

Тобто, ухвалою суду не встановлено безумовне право вилучати мобільні телефони та інші електронні пристрої.

В ході проведення обшуку не встановлювався та не перевірявся факт наявності на вилучених пристроях інформації, яка має значення для досудового розслідування. Так само не перевірявся факт належності тих чи інших пристроїв особам, які зазначені в ухвалі від 23 вересня 2025 року. Також, вказаним вище працівникам не пропонувалось показати телефони для перевірки наявності в них інформації, що має суттєве значення для розслідування цього кримінального провадження.

Крім того, працівникам ПАТ «Шахта «Надія» не надано копії протоколів обшуку.

Адвокат ОСОБА_6 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеконференції апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити.

Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням, 26.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у адміністративній будівлі ПАТ «Шахта Надія» та на території, що за адресою: Львівська область, Шептицький район, с. Сілець та приміщеннях (складах, гаражах, підвалах, горищах), які знаходяться за вказаною адресою та відносяться до даної адміністративної будівлі, в ході якого було виявлено та вилучено речі, предмети та документи, які відповідно до постанови слідчого від 26.09.2025 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

29.06.2025 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на вилучене майно.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000901, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

З оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000901 від 22.07.2025. При цьому слідчим у клопотанні зазначено підставу накладення такого арешту, а саме: з метою збереження речових доказів. Таким чином майно відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Так, ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Доводи апеляційної скарги про пропуск строку звернення із клопотанням, передбаченим ч. 5 ст. 171 КПК України апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження 26.09.2025 старшим слідчим в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 проведено обшук в приміщеннях адмінбудівлі ПАТ «Шахта Надія та на території та приміщеннях, які знаходяться за адресою: с. Сілець. Шептицький район Львівська область. Клопотання слідчого датовано 26.09.2025, зареєстровано судом 29.09.2025, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України.

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для арешту майна та для вилучення мобільних телефонів, колегія суддів звертає увагу на те, що вилучене майно має значення речових доказів для кримінального провадження, може зберігати інформацію про вчинення злочину (що стосується мобільних телефонів), а тому відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

поновити адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2025 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4