Справа № 136/1188/21
провадження №1-кп/136/69/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2025 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 09.02.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури про продовження на 60 днів строку застосування запобіжного заходу.

Вказане клопотання мотивоване тим, що Ухвалою суду від 24.06.2025 було застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, жителя АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів. Враховуючи, що ризики, які стали підставою для його обрання продовжують існувати, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з наведених підстав.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти обрання запобіжного заходу, однак наполягали на більш м`якому у вигляді домашнього арешту або іншого не пов"язаного з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, в рамках якого подане клопотання, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 62 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Разом із тим, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (п. 61 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Більше того, з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані (п. 99 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»/Kharchenko v. Ukraine, заява №40107/02; п. 80 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Фельдман проти України»/Feldman v. Ukraine, заяви №76556/01 та №38779/04).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали даного кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та його тяжкість, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 .

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Так, враховуючи, те що кримінальне провадження здійснюється уже тривалий час, протягом якого до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу значно втратили свою силу, суд доходить висновку, що запобіжний захід щодо обвинуваченого слід змінити на більш м`який, а саме на особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов"язків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 179, 199 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ізмаїл Одеської області, жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками по провадженню; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду, докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії обов"язків, покладених судом до 02.12.2025.

Обвинуваченому письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти із зали суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6