СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/768/26

ун. № 759/2247/26

03 лютого 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0003201, внесеного до ЄРДР 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва 25.09.2025 року вдруге надійшла скарга ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0003201, внесеного до ЄРДР 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Скаргу обґрунтовано тим, що на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ( ОСОБА_6 ) від 18.07.2025 року (справа № 759/15905/25, провадження № 1 кс/759/4414/25), 31.07.2025 року проведено обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти: 70 купюр по 500 гривень в загальній сумі 35000 гривень; 55 купюр по 200 гривень в загальній сумі 11000 гривень; 26 купюр по 100 гривень в загальній сумі 2600 гривень; 20 купюр по 1000 гривень в загальній сумі 20000 гривень; 10 купюр по 50 євро в загальній сумі 500 євро; 1 купюра по 20 євро в загальній сумі 20 євро; 2 купюри по 10 євро в загальній сумі 20 євро; 8 купюр по 5 євро в загальній сумі 40 євро арешт на які не накладався, однак до моменту розгляду клопотання в суді не повернуті законному власнику ОСОБА_4 , яка не має відношення до розслідуваного кримінального провадження, у зв`язку з чим адвокат ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 повернути зазначене майно.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання слідчий ГСУ НП України ОСОБА_5 , не з`явився та направив до суду письмові заперечення з приводу скарги, у яких заперечував проти її задоволення, оскільки вказане майно, було вилучено на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ( ОСОБА_6 ) від 18.07.2025 року (справа № 759/15905/25, провадження № 1 кс/759/4414/25), в якій прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення грошових коштів.

Вислухавши пояснення представника власника майна, вивчивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Так, положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Статтею 169 КПК України визначено порядок припинення тимчасово вилученого майна.

Так, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволені клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частиною 6 ст. 173 КПК України передбачено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, тимчасово вилученим майном вважаються лише речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ( ОСОБА_6 ) від 18.07.2025 року (справа № 759/15905/25, провадження № 1 кс/759/4414/25), слідчим та прокурорам прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення грошових коштів.

На підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ( ОСОБА_6 ) від 18.07.2025 року (справа № 759/15905/25, провадження № 1 кс/759/4414/25), 31.07.2025 року проведено обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти: 70 купюр по 500 гривень в загальній сумі 35000 гривень; 55 купюр по 200 гривень в загальній сумі 11000 гривень; 26 купюр по 100 гривень в загальній сумі 2600 гривень; 20 купюр по 1000 гривень в загальній сумі 20000 гривень; 10 купюр по 50 євро в загальній сумі 500 євро; 1 купюра по 20 євро в загальній сумі 20 євро; 2 купюри по 10 євро в загальній сумі 20 євро; 8 купюр по 5 євро в загальній сумі 40 євро.

З огляду на викладене, аналізуючи ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, слід дійти висновку, що майно, яке скаржник просить повернути, входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а відтак вказане майно не є тимчасово вилученим.

Вищевикладене свідчить, що вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого майна, тобто на режим його подальшого утримання не поширюються вимоги ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України, а, отже, на слідчого та прокурора не покладався обов`язок протягом 48 годин ініціювати перед слідчим суддею вирішення долі зазначеного майна шляхом накладення арешту на нього.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0003201, внесеного до ЄРДР 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Також слідчий суддя звертає увагу, що 12.01.2026 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва ( ОСОБА_7 ) у справі №759/592/26 було відмовлено у задоволенні аналогічної скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 , з тих самих підстав.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись статтями 167, 168, 169, 171, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України ОСОБА_5 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0003201, внесеного до ЄРДР 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1