Справа № 375/2238/25
Провадження № 1-кп/375/180/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Київської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорнобиль, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не депутата, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 286-1, частиною 1 статті 382 КК України у кримінальному провадженні №0001698, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 серпня 2025 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001698 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 286-1, частиною 1 статті 382 КК України поданий до суду 3 вересня 2025 року.

Підготовче судове засідання призначено на 24 вересня 2025 року о 14:00 год.

До суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за №0001698, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 286-1, частиною 1 статті 382 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001698 відомості про яке внесено до ЄРДР 2 серпня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 286-1, частиною 1 статті382КК України.

Зазаначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 01.08.2025 близько 20 год. 10 хв. він, порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі по тексту Правила дорожнього руху), відповідно до якого водієві забороняється: «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Geely CK» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Дружби, що в селищі Рокитне в напрямку вул. Незалежності, де навпроти будинку №45 порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху: п. 1.5, п. 1.7, п. 1.10, п. 2.3 (б), (д), п. 12.1.

Тобто, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Geely CK» реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, будучу позбавлений правом керування проявив неуважність та безпечність, не був особливо обережним до дітей, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості у межах видимості дороги внаслідок чого здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались по узбіччю вул. Дружби в напрямку до вул. Незалежності в селищі Рокитне, Київської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижньої щелепи зліва, забою головного мозку, рани на голові, саден на голові, тулубі та кінцівках. Ушкодження на голові відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тому, що для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк-більш ніж 3 тижні, садна на тулубі та кінцівках відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, саден на обличчі, шиї, тулубі, на руках та ногах.

За ступенем тяжкості вище описані тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_5 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 порушень вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 (б, д), 2.9 (а), 12.1, Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням вказаної дорожньо-транспортної пригодою та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України.

Окрім цього, встановлено, що 07.04.2025 Рокитнянським районним судом Київської області, за результатами розгляду справи № 375/567/25 (провадження № 3/375/676/25) про вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч.5 ст. 126 та ч.1 ст. 51 КУпАП винесено постанову, яка набрала законної сили 17.04.2025, та відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 07.04.2025 та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, умисно підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 01.08.2025 близько 20 год 00 хв керував транспортним засобом марки «Geely» моделі «CK», державний номерний знак НОМЕР_2 поблизу будинку № 45 по вулиці Дружби в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, де будучи в стані алкогольного сп`яніння, порушив Правила дорожнього руху та здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , в наслідок чого останні отримали тілесні ушкодження.

Тим самим, ОСОБА_4 , 01.08.2025 діючи з мотивів зневаги до судової постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 07.04.2025, яка набрала законної сили, умисно не виконав постанову суду, якою позбавлено останнього права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, а саме в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

1 серпня 2025 року о 22 год 50 хв ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КПК України.

2 серпня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України, частиною 1 статті 382КК України у кримінальному провадженні № 0001698 від 2 серпня 2025 року.

4 серпня 2025 року слідчим суддею відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 22 год 50 хв 29 вересня 2025року.

30 серпня 2025 року ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт відповідно до статті293КПК України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті177КПК України, які на даний час не перестали існувати, тому є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі буде:

- переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 5 років, без можливості звільнення від покарання з випробуванням.

Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих для ОСОБА_9 , наслідків спонукатиме його змінювати місце проживання та уникати суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, на момент вчинення злочину перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою вини обставиною.

-незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків, яким відомі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення - умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи змінити свідчення. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , мешкає в одному населеному пункті що й свідки у даному кримінальному провадження впродовж тривалого часу, що може свідчити про можливий вплив на них, з метою зміни їх показань.

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , будучи причетним до вчинення дорожньо-транспортної пригоди у відношенні двох малолітніх дівчат, розуміючи, що останні отримали значні ушкодження і потребують невідкладної медичної допомоги, нехтуючи тим, що їх життя знаходиться під загрозою. Вищевказане свідчить про злочинну схильність та вперте небажання останнього стати на шлях виправлення, що дає підстави вважати, що перебуваючи не під вартою ОСОБА_4 , буде продовжувати свою злочинну діяльність.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним та необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язане з нездатністю забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 , з огляду на наявність високого ступеню ризику переховування від органів досудового розслідування та вчинення інших кримінальних правопорушень, наявність яких обґрунтована вище.

З огляду на викладене, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, прокурор просив клопотання задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_4 просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпіла ОСОБА_5 та законний представник потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 не заперечували проти клопотання прокурора.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суддя доходить таких висновків.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

При обранні/продовженні запобіжного заходу суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у статті 177 КПК України.

Запобіжний захід повинен застосовуватись лише у разі крайньої необхідності, якщо неможливо забезпечити належну поведінку обвинуваченого у інший спосіб, а шкода спричинена застосуванням запобіжного заходу буде менша ніж та, яка могла б наступити.

Обґрунтування доцільності обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтях 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

частиною 1 статті 286-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

частиною 1 статті 382 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 серпня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 22 год 50 хв 29 вересня 2025року.

За змістом вказаного рішення, при обранні запобіжного заходу слідчим суддею було встановлено, що матеріали кримінального провадження підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії призначення до судового розгляду, метою якого є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.

Частиною першою статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки особи.

Сторона обвинувачення вважає, що на даний час наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити такі дії:

1) переховуватися від суду;

2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до частини третьої статті 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання та відсутність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: частиною 1 статті 286-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років та частиною 1 статті 382 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років, які, відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

З урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин тих кримінальних правопорушеннь, які інкриміновано ОСОБА_4 , а саме вчинення нетяжкого злочину, за яке, у разі доведеності вини, може бути призначено покарання до 3 років позбавлення волі, а також особи обвинуваченого, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які дають суду достатні підстави для продовження застосування до обвинуваченого такого суворого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

За наданими суду матеріалами, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, яка раніше не судима.

Частиною другою статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо осіб, які раніше не судимі, не може бути застосований, окрім як :

Пункт 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Пункт 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Пункт 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбаченихрозділом ІХцього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

Пункт 7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Прокурором не доведено, що обвинувачений ОСОБА_10 відноситься до кола цих осіб. Ним не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_10 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Прокурором також не доведено, що ОСОБА_10 є особою, яку розшукують компетентні органи іноземної держави, чи особою, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_10 не є особою, до якої може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, відсутні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя зазначає таке.

Частиною 4 статті 194 КПК України передбачено, що вразі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першо їцієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що має місце ризик переховування обвинуваченого, впливу на свідків та ризик вчинення іншого кримінального пкравопорушення, проте не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, тому доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

На переконання суду, застосування щодо ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. Обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушує права та свободи обвинуваченого, зважаючи на наявні ризики.

Відповідно до положень статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про можливість запобігти існуючим ризикам у цьому кримінальному провадженні шляхом застосування до ОСОБА_4 необхідного і достатнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

До суду також надійшли клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 про відкладення розгляду справи.

Учасники процесу: прокурор, обвинувачений, потерпіла ОСОБА_5 , законний представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проти задоволення клопотань та відкладення підготовчого судового засідання не заперечили.

Суд вважає доцільним відкласти підготовче судове засідання та визначити нову дату підготовчого судового засідання.

Керуючись статтями 181, 184, 194, 196, 197, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, строком на 60 (шістдесят) днів до 22 листопада 2025 року включно.

На час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду;

3) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Строк виконання обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, встановити до 22 листопада 2025 року включно.

Дія ухвали закінчується 22 листопада 2025 року.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з-під варти в залі суду.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід. Роз`яснити обвинуваченому положення частини 5 статті 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали направити до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого для забезпечення контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Задовольнити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_13 .

Відкласти підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0001698, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 серпня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 286-1, частиною 1 статті 382 КК України до 13 години 00 хвилин 1 жовтня 2025 року.

Викликати у підготовче судове засідання учасників кримінального провадження.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26 вересня 2025 року о 15 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_15