Провадження №: 1-кс/755/3641/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.08.2025 року про вчинене кримінальне правопорушення,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася з даною скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність службових осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення в строки визначені ст. 214 КПК України.

Скарга мотивована тим, що 26.08.2025 року скаржницею на офіційну електронну пошту Деснянської окружної прокуратури м. Києва (, , ) було направлено з цифровим підписом повідомлення про скоєння злочину за ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України громадянином України ОСОБА_5 . Вказала, що на даний час, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесені, а скаржника не повідомлено про початок досудового розслідування, витяг з ЄРДР не надано.

В судові засідання, призначені на 29.09.2025 року та 07.10.2025 року ОСОБА_3 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила та не надала клопотання про відкладення розгляду скарги на іншу дату, або розгляд скарги у її відсутність. Крім того, скарга подана скаржницею за допомогою «Електронного суду», в кабінет якого надсилаються повідомлення про виклик до суду, а також повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи були розміщені на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва

Згідно ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Разом із тим, суд вжив всіх передбачених КПК України заходів для забезпечення участі в судовому засіданні особи, яка подала скаргу, проте її неодноразові неявки затягують розгляд поданої скарги.

Враховуючи викладене, суд беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної скарги, посилаючись на те, що на розгляді Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 , та її заяви подані до Деснянської окружної прокуратури м. Києва та суду зводяться до внесення відомостей до ЄРДР щодо прокурора, який підтримує державне обвинувачення у тому кримінальному провадженні. Також прокурор зазначив, що ОСОБА_3 систематично звертається до Деснянської окружної прокуратури м. Києва з аналогічними заявами, кожна з яких розглянута та їм надана відповідна правова оцінка, а саме їх зміст не містить ознак кримінального правопорушення, про що повідомлено заявника.

Вислухавши думки прокурора, дослідивши матеріали скарги, долучені до неї матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до п.1.ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Так, діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів скарги, 26.08.2025 року скаржницею на офіційну електронну пошту Деснянської окружної прокуратури м. Києва (, , ) було направлено з цифровим підписом повідомлення про скоєння злочину за ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України громадянином України ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

У відповідності з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Верховного Суду, який у своїх постановах наголосив на такому: «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку, чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18); «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18).

Встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, де ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України (справа № 754/2929/25).

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 , вона просить внести відомості до ЄРДР та відкрити провадження у відношенні ОСОБА_5 за ч.2 ст.384, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.3 ст.362, ч.2 ст.364 КК України посилаючись на те, що ним до матеріалів кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, за якими вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що перебуває в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 754/2929/25), були подані сфальсифіковані матеріали.

Встановлено, що ОСОБА_5 являється прокурором, який підтримує обвинувачення в межах кримінального провадження № 0000130.

Тобто, ОСОБА_3 вважає докази, подані прокурором в рамках кримінального провадження № 0000130 на підтвердження її вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, неналежними та недопустимими.

Стаття 8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За нормами статті 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За результатами розгляду кримінального провадження суд ухвалює відповідне судове рішення, зокрема, вирок (обвинувальний або виправдувальний).

З огляду на те, що скаржниця фактично не погоджується з доказами, наданими стороною обвинувачення в межах кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, за якими вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що перебуває в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 754/2929/25), вважає їх неналежними та недопустимими, підстави для внесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 26.08.2025 відсутні.

Крім того, згідно відомостей Інформаційної судової системи «Д-3», вбачається, що 18.08.2025 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва аналогічна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, є необґрунтованою та безпідставною, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 214, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.08.2025 року про вчинене кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя