Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1077/24
номер провадження 1-кп/368/97/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2025 року м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик Київської області кримінальне провадження за ст. 126 - 1 КК України, яке внесено 22.04.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000827 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, місце проживання (без реєстрації): АДРЕСА_1 ), раніше судимого:

- 14.06.2024 року, - Святошинським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - призначено покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 1 (один) рік.

Вирок набрав законної сили 18.07.2024 року;

- 17.12.2024 року, - Святошинським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, з застосуванням положенняст. 71 КК України, - призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 місяці.

Вирок набрав законної сили 27.01.2025 року;

- 03.03.2025 року, - Святошинським районним судом м. Києва за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, - до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 03.04.2025 року, -

- який станом на даний час (день винесення вироку), - відбуває призначене судом покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)», - за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2025 року, (справа № 759/933/25, провадження № 1 кп/759/832/25), -

- якому в рамках даного кримінального провадження 17.06.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), яке передбачено:

- ст. 126 - 1 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 , -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, -

- з участю сторін кримінального провадження:

- сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_5 (в залі суду)

- сторона захисту:

Обвинувачений - ОСОБА_3 (дистанційно, - в

(режимі відеоконференції з

установи виконання покарань), -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- обвинувачений ОСОБА_3 , - в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої, - кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, - в період часу з січня 2024 року по 06 квітня 2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , - систематично вчиняв відносно своєї баби, - ОСОБА_4 , - психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в бік останньої, приниженні її честі та гідності.

Так, ОСОБА_3 , - 23.01.2024, орієнтовно о 03 годині 29 хвилин, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї баби, - ОСОБА_4 , - дії психологічного насильства, шо проявились у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах, що принижувало її честь та гідність, за шо в подальшому Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.02.2024 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої умисні, злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 04.02.2024, - орієнтовно о 15 годині 00 хв., - обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - повторно вчинив відносно своєї баби ОСОБА_4 , - дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах, що принижувало її честь та гідність, за що в подальшому Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 13.02.2024 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на вчинення домашнього насильства, 16.02.2024, - орієнтовно о 13 години 49 хвилин, - обвинувачений ОСОБА_3 , - перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - повторно вчинив відносно своєї баби ОСОБА_4 , дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах нецензурними словами, погрозах, що принижувало її честь та гідність, за що в подальшому Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.02.2024 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, - обвинувачений ОСОБА_3 , - 19.02.2024, близько 08 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - повторно вчинив відносно своєї баби ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах, що принижувало її честь та гідність, за що в подальшому Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.02.2004 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 22.03.2024, - орієнтовно о 19 годині 48 хвилин, продовжуючи свої умисні, злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, - обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - повторно вчинив відносно баби дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах, що принижувало її честь та гідність.

Таким чином, - обвинувачений ОСОБА_3 умисно, систематично, - вчиняв психологічне насильство щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах, а саме, - своєї баби ОСОБА_4 , що призвело до психологічних моральних) страждань останньої.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 31.05.2024 внаслідок вчиненого домашнього насильства з боку ОСОБА_3 відносно своєї баби, - ОСОБА_4 , - неї виникли комплекс негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршеним настроєм, страхом за здоров я та безпеку, що призводить до погіршення її соціального функціонування та зниження якості поточного життя. Дії ОСОБА_3 призвели до виникнення у потерпілої психологічних страждань.

Отже, - вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 126 - 1 КК України, - як умисні, протиправні дії, які виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачено ст. 126 - 1 КК України, а тому - є підстава для притягнення його до кримінальної відповідальності та призначення йому покарання у межах санкції ст. 126 - 1 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом вищевказаних обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

- згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, який передбачено цим Кодексом.

- згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто, - наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 усіх юридичних ознак кримінального правопорушення, визначеного в диспозиції ст. 126 - 1 КК України.

В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 настає за протиправні діяння, які були ним вчинені умисно, - з урахуванням положень ст.ст. 23, 24 КК України.

Отже, підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ст. 126 - 1 КК України, тобто, - при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок) і суб`єктивних (суб`єкт, вина) ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння як злочин.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення (нетяжкий злочин), яке передбачене ст. 126 1 КК України, - піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності з законом.

Такий обов`язок виник з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), яке передбачено ст. 126 - 1 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченим ОСОБА_3 і державою.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), яке передбачено ст. 126 - 1 КК України, - повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, який надав наступні показання:

- Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України йому судом роз`яснені та зрозумілі.

Дослівно, - зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, - відповідають дійсності, тому добавити нічого не зможе, він не оспорює жодного факту, який зазначено в обвинувальному акті, а тому вину свою визнає беззаперечно, в повному обсязі, щиро кається, та просить суворо його не карати, усвідомлює протиправність своїх дій, які він вчинив, та які є предметом доказування в рамках даного кримінального провадження, більше того, - відбуваючи покарання, він усвідомив злочинність своїх діянь, та обіцяє більше не скоювати кримінальних правопорушень;

- раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неодноразово, - практично кожного разу за вчинення кримінальних правопорушень, які пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин;

- не погоджується з мірою покарання, яка запропонована прокурором, так як вважає, що йому слід призначити покарання не 1 (один) рік 8 місяців позбавлення волі, а 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, та враховуючи те, що визнання вини та відповідні покази, - не є результатом якихось погроз чи примусу чи обіцянок обвинуваченому з сторони працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), чи третіх осіб, - приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому, на думку суду, - вони є однією із підстав для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), яке передбачено ст. 126 - 1 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), яке передбачено ст. 126 - 1 КК України, органом досудового розслідування, (як зазначив прокурор в судовому засіданні), - зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ст. 126 - 1 КК України, однак, за клопотанням прокурора ОСОБА_5 , проти якого (клопотання), - не заперечувала сторона захисту (обвинувачений ОСОБА_3 ), - та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України (після з`ясування тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю, беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ст. 126 - 1 КК України, та обвинуваченим жодним чином не оспорюються обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті), - - суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами, зокрема, - стороною захисту, - обвинуваченим), - не оспорюються, зокрема, суд визнав за недоцільне:

- допит свідків, які зазначені в реєстрі, який додано до обвинувального акту;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -

- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі, суд роз`яснив обвинуваченому порядок дослідження доказів, роз`яснив процесуальні наслідки варіантів дослідження доказів (загального та так званого скороченого), та переконався, що обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі процесуальні наслідки беззаперечного визнання ним вини, та скороченого порядку розгляду кримінального провадження, та переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи свої процесуальні дії (які полягають в погодженні на скорочений порядок дослідження доказів по справі), - погоджується з процесуальними наслідками скороченого розгляду кримінального провадження.

Суд, врахувавши обставини справи, приходить до висновку, що визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , та скорочений порядок дослідження доказів, - ні в якому разі не суперечить законним правам та інтересам обвинуваченого, навпаки, - дана процесуальна дія лише сприятиме оперативному розгляду кримінального праводження, та винесення справедливого, законного вироку в розумні строки.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Що стосується потерпілої особи, - ОСОБА_4 , то потерпіла в судові засідання, - не з`являлася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області 13.03.2025 року потерпіла надіслала письмову заяву клопотання, в якій вона:

- просить слухати кримінальне провадження без її участі;

- при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, - повністю покладається на розсуд суду;

- цивільний позов подавати не буде.

Підстав для зміни обвинувачення ОСОБА_3 , чи визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в даному кримінальному провадження, - не вбачаються.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 :

- судом під час слухання кримінального провадження, - не встановлено;

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 :

- судом під час слухання кримінального провадження не встановлено.

Мотиви суду при призначенні покарання, та звільнення від відбування покарання:

- Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (з огляду на положення ст. 12 КК України);

- особу обвинуваченого;

- наслідки вчиненого кримінального правопорушення;

- наявності відомостей про судимість;

- правову позицію державного обвинувача (прокурора);

- правову позицію сторони захисту (обвинуваченого).

Що стосується тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, то суд зазначає наступне:

- так, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 - 1 КК України, - передбачає покарання у виді:

- громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або, -

- пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або, -

- обмеження волі на той самий строк, або, -

- позбавлення волі на строк до двох років.

Суд зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення (класифікація), - чітко визначена в положеннях ст. 12 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно, з огляду на санкцію ст. 126 - 1 КК України, положення ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 КК України, - ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення нетяжкого злочину.

Згідно положень ст. т. 23, 24 КК України кримінальне правопорушення (нетяжкий злочин), яке передбачене ст. 126 КК України, та яке вчинив обвинувачений ОСОБА_3 , - є кримінальним провопорушенням (нетяжким злочином), вчиненим умисно.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- як вбчається з матеріалів справи, - обвинувачений ОСОБА_3 , - є особою, яка раніше судима, - схильний до вчинення кримінальних правопорушень, які пов`язані з незаконним обігом наркотиків, по місцю проживання характеризується з негативної сторони, фактично не має соціальних зв`язків, так як не одружений, дітей не має, не працевлаштований.

Що стосується наслідків вчиненого кримінального правопорушення, то суд зазначає наступне:

- як встановлено в судовому засіданні, - обвинувачений ОСОБА_3 , - вчиняв психологічне насильство в сім`ї, - по відношенню до своєї родички, - баби, чим спричинив їй моральні страждання, вчиненим злочином, - обвинувачений матеріальної шкоди не заподіяв, тому і в рамках даного кримінального провадження відсутній цивільний позов, - зокрема, - відсутні претензі матеріального характеру з боку потерпілої особи до обвинуваченого.

Що стосується наявності відомостей про судимість у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- Так, в матеріалах справи міститься довідка вимога про судимість № 53 02122025/32012, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше судимий, а саме:

- 14.06.2024 року, - судимий Святошинським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - призначено покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 1 (один) рік.

Вирок набрав законної сили 18.07.2024 року;

- 17.12.2024 року, - судимий Святошинським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, з застосуванням положенняст. 71 КК України, - призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 місяці.

Вирок набрав законної сили 27.01.2025 року;

- 03.03.2025 року, - судимий Святошинським районним судом м. Києва за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, - до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 03.04.2025 року.

Правова позиція прокурора в судовому засіданні щодо визнання винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 та призначення покарання:

- в судовому засіданні (в судових дебатах) прокурор просив суд визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ст. 126 - 1 КК України, та, відповідно, - просив призначити обвинуваченому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та, враховуючи вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2025 року, - шляхом часокового складання покарань, - на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України, - просив призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 8 місяців позбавлення волі.

Термін відбування покарання у виді позбавлення волі, - просив відраховувати з моменту початку відбування покарання обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду.

Прокурор зазначив, що в даному кримінальному провадженні речових доказів, - немає, витрат на залучення експерта немає, заходи забезпечення кримінального провадження, - не застосовувалися, а тому, - обирати запобіжний захід до обвинуваченого до вступу даного вироку в законну силу, - немає, адже обвинувачений вже відбуває реальне покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарання.

Правова позиця обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо винуватості його у скоєнні кримінального правопорушення, та призначення йому виду та міри покарання:

- в судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), яке передбачено ст. 126 1 КК України, - визнав повністю, беззаперечно.

Обвинуваченим не оспорюються обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які зазначені у обвинувальному акті.

Обвинувачений не погодився з видом та мірою покарання, яка запропонована прокурором, так як вважав, що остаточне покарння йому слід призначити не 1 (один) рік 8 місяців позбавлення волі, а 1 (один) рік 6 місців позбавлення волі.

Що стосується призначення покарання, то суд зазначає наступне:

- Суд зазначає, що санкція ст. 126 1 КК України, - має альтернативний характер, тобто, - законодавець надає право суду застосувати одне з переліку покарань, які передбачені в санкції статті.

Проте, - в даному випадку, - суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 слід застосувати покарання лише у виді позбавлення волі (реальне відбування покарання), так як станом на даний час обвинувачений відбуває реальне покарання у виді позбавлення волі, за вчинення декількох злочинів, окрім того, - з огляду на довідку вимогу на судимість на обвинуваченого, - вбачається, що обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та судимий за вчинення злочинів, які пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, а тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 схильний до вчинення злочинів, які пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 , - раніше неодноразово судимий, кримінальне правопорушення, яке вчинено обвинуваченим, по тяжкості кримінальних правопорушень, - відноситься до категорії нетяжкого злочину, при цьому, - кримінальне правопорушення пов`язане з насильством, кримінальним правопорушенням не завдано матеріальної шкоди, відсутні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні обставини, що обтяжують покарання, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, лише пов`язане з позбавленням волі, враховуючи ту обставину, що станом на даний час обвинувачений відбуває реальне покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , - неможливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі (реальне відбування покарання).

Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення нетяжкого злочину, передбаченого ст. 126 - 1 КК України, - у виді 1 (одного) року позбавлення волі, так як суд вважає, що призначення покарання у виді громадських робіт, пробаційного нагляду, обмеження волі, - неможливе, - з огляду на особу обвинуваченого, обставини скоєного кримінального правопорушення, наслідків скоєного кримінального правопорушення, враховуючи правову позицію сторони обвинувачення (прокурора).

Суд вважає, що призначення самого такого виду та міри основного покарання, - буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік (за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 1 КК України), - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, - таке покарання буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (превентивний захід).

Що ж стосується призначення засудженому ОСОБА_6 остаточного покарання, то суд зазначає наступне:

- як вбачається з фактичних обставин справи, встановлених судом в рамках даного кримінального провадження, - кримінальне правопорушення (нетяжкий злочин), яке передбачене ст. 126 -1 КК України, та яке є предметом доказування в даному кримінальному провадженні, та за вчинення якого судом призначається покарання, - вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 в період з січня 2004 року по 06 квітня 2004 року.

За вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом в даному кримінальному провадженні (справа № 368/1077/24), - судом призначається покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В той же час, - станом на момент винесення даного вироку, - при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , - слід враховувати і покарання, яке було призначено за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2025 року, - в справі № 759/933/25, провадження № 1 кп/759/832/25, згідно резолютивної частини якої:

- ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю даного злочину та злочинів, за які його засуджено вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Обрати до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_8 - ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ, та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 03 березня 2025 року.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте ОСОБА_9 частково за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, а саме з 12 листопада 2024 року по 02 березня 2025 року.

Згідно мотивувальної частини вищевказаного вироку (що стосується в частині призначення покарання):

Остаточне покарання ОСОБА_9 має бути призначено в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки встановлено, що після постановлення щодо нього вироку Святошинського райсуду міста Києва від 17 грудня 2024 року з призначенням за ч. 2 ст. 309 КК України покарання із застосуванням правил ст. 71 КК України (враховано вирок Святошинського райсуду м. Києва 14 червня 2024 року) ОСОБА_9 винен в іншому злочині, вчиненому ним до поставлення вказаного вироку від 17 грудня 2024 року.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, - в даному випадку, - при призначенні остаточного покарання в рамках даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, - тобто, - шляхом часткового складання покарань, - покарання, призначеного в межах даного кримінального провадження, та покарання, яке призначене за попереднім вироком суду у відношенні обвинуваченого, який зазначено вище.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням вищевказаного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 8 місяців позбавлення волі.

Що ж стосується строку відбування покарання, то суд зазначає наступне:

- як вбачається із вироку Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2025 року, - строк початку покарання ОСОБА_3 , - рахувати з 03.03.2025 року, при цьому, - зараховано покарання, відбуте обвинуваченим чатково за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, а саме, - з 12 листопада 2024 року по 02 березня 2025 року (включно).

Отже, враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 слід рахувати з 03.03.2025 року, - зарахувавши у строк покарання, відбуте за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, а саме, - з 12 листопада 2024 року по 02 березня 2025 року (включно).

Суд також зазначає, що підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , - суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком вид та міра покарання, а саме, - у виді позбавлення волі, - є достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Цивільний позов:

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні, - відсутній, адже потерпіла, якою є ОСОБА_4 13.03.2025 року надіслала на адресу суду письмову заяву клопотання, в якій зазначила, що:

- просить слухати кримінальне провадження без її участі;

- при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, - повністю покладається на розсуд суду;

- цивільний позов подавати не буде.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

- суд вважає за доцільне дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 24 січня 2012 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Кагарлик Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- згідно картки фізичної особи платника податків яка видана 02.07.2009 року, - обвинувачений ОСОБА_3 , - має РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- згідно довідки № 176, яка видана 30.04.2024 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 1995 року народження, проживає АДРЕСА_2 , - в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спростерігався, за наркологічною допомогою не звертався;

- згідно довідки № 194, яка видана 30.04.2024 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 1995 року народження, проживає АДРЕСА_2 , - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - не спостергіався;

- Згідно довідки вимоги про судимість № 53 02122025/32012, - станом на 03.12.2025 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - є наступні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та судимості:

- 14.06.2024 року, - судимий Святошинським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - призначено покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 1 (один) рік.

Вирок набрав законної сили 18.07.2024 року;

- 17.12.2024 року, - судимий Святошинським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, з застосуванням положенняст. 71 КК України, - призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 місяці.

Вирок набрав законної сили 27.01.2025 року;

- 03.03.2025 року, - судимий Святошинським районним судом м. Києва за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, - до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 03.04.2025 року.

Вирішення судом питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Арешт майна:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Такий захід забезпечення кримінального провадження, - як арешт майна, - в рамках даного кримінального провадження, - не застосовувався.

Запобіжний захід:

- згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - не обирався, окрім того, - станом на момент винесення даного вироку, - він вже відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Божковська виправна колонія (№1)», - за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 03.03.2025 року в справі № 759/933/25, провадження № 1 кп/759/832/25.

Вирішення судом питання щодо речових доказів по справі:

Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Проте, - речових доказів в даному кримінальному провадженню, - немає.

Вирішення судом питання щодо процесуальних витрат:

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Проте, - документально підтверджених процесуальних витрат в даному кримінальному проваджені, - немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1 6, 11, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12, ст. 13, ст.ст. 18, 19, ст. 22, ст. 23, ст. 50, п. 11 ч. 1 ст. 51, ст. 52, ст. 63, ст. 65, п. 1 ч. 1 ст. 66, ст.ст. 70, ст. 88, ст. 126 - 1 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), яке передбачено ст. 126 - 1 КК України, - як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України (шляхом часткового складання покарань), - з врахуванням покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2025 року (справа № 759/933/25, провадження № 1 кп/759/832/25), -

- призначити остаточне покарання ОСОБА_3 в розмірі 1 (одного) року 8 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 03.03.2025 року, зарахувавши при цьому покарання, відбуте частково за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, а саме, - з 12 листопада 2024 року по 02 березня 2025 року (включно).

Заходи забезпечення кримінального провадження.

Запобіжні заходи.

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - до вступу вироку в законну силу, - не обирати, так як він станом на даний час він відбуває призначене судом покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Божковська виправна колонія (№1)», - за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 03.03.2025 року в справі № 759/933/25, провадження № 1 кп/759/832/25.

Арешт на майно.

Арешт на майно, як вид забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України), - в рамках даного кримінального провадження, - не застосовувався.

Інші види забезпечення кримінального провадження, які передбачені ст. 131 КПК України, - в рамках даного кримінального провадження, - не застосовувалися.

Цивільний позов.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі:

Речові докази в рамках даного кримінального провадження, - відсутні.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні, - відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд Київської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1