ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/26/26 Справа № 699/8/26 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2026 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, військовозобов`язаний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшло клопотання заступника начальника відділення поліції начальника СВ відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді цього ж суду від 06 січня 2026 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Держаній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 53 днів, тобто до 28 лютого 2026 року включно.

Визначено розмір застави 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 66 650 грн., в разі внесення якої, покладено на підозрюваного обов`язки.

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання.

На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що допит вказаних свідків здійснено особою, яка не мала на це повноважень, а тому є незаконними, і отримані показання не можуть бути використані як докази в обґрунтування підозри чи ризиків, що тягнуть за собою тримання під вартою.

В самих наданих до клопотання матеріалах відсутні доручення слідчого чи прокурора до допиту оперативним працівником свідків: ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Допит свідків, що є підставою для обрання тримання під вартою, якщо проведено неуповноваженою особою, це є істотним порушенням КПК України, а тому є самостійною підставою для оскарження ухвали слідчого судді.

Крім того, пред`явлена 30 грудня 2025 року підозрюваному ОСОБА_8 підозра є незрозумілою та «розмитою». Хоча підозрюваний має безумовне право вимагати роз`яснення, у чому саме його підозрюють, і бути чітко та своєчасно повідомленим про свої права згідно з КПК. Проте, стороною обвинувачення підозрюваному не тільки не роз`яснено суть підозри а навіть і не запропоновано надати свою показання, що було встановлено в судовому засіданні та доведено до відому слідчого судді.

При цьому стороною обвинувачення не встановлено поважність (чи неповажність) причини неявки ОСОБА_8 до військової частини.

Захисник підтримав апеляційну скаргу із зазначених в ній підстав, просив відмовити в обранні запобіжного заходу взагалі.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За фабулою клопотання встановлено, що 08.03.2024 в проміжок часу з 12:00 год по 14:00 год солдат Родрігеш ОСОБА_14 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24.03.1999, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби в АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

16.05.2024 Родрігеш ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправність та помилковість своїх дій, прибув до військової частини НОМЕР_1 , де наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 17.05.2024, його зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Отже Родрігеш ОСОБА_14 підозрюється у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, згідно з відпускним квитком від 28.09.2024 № 674 солдату Родрігешу ОСОБА_14 надано відпустку для лікування, терміном з 28.09.2024 по 27.10.2024. Однак, після завершення вказаної відпустки, 28.10.2025 о 08 год. 00 хв., Родрігеш ОСОБА_14 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, в умовах воєнного стану, до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_4 не повернувся, а залишився за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

30.12.2024 Родрігеш ОСОБА_14 був доставлений до робочої групи ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована в АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

30.12.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовiльне залишення місця служби вiйськовослужбовцем, тривалiстю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, та у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин вiйськовослужбовцем, тривалiстю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Доказами причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого є:

- матеріали службового розслiдування за фактом самовільного залишення вiйськової частини 19.03.2024;

- протокол допиту свiдка ОСОБА_10 вiд 12.12.2025;

- матеріали службового розслiдування за фактом самовільного залишення вiйськової частини 08.11.2024;

- протокол допиту свiдка ОСОБА_11 вiд 14.12.2025;

- протокол допиту свiдка ОСОБА_12 вiд 15.12.2025;

- протокол допиту свiдка ОСОБА_13 вiд 24.12.2025.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, що підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є обґрунтованою, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так Родрігеш ОСОБА_14 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. При цьому ризик впливу на свідків слідчий суддя відхилила, оскільки останні є військовослужбовцями та свідок ОСОБА_13 - поліцейським, оскільки докази на підтвердження цього впливу у матеріалах справи відсутні.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість підозри, апеляційний суд зазначає наступне.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

З досліджених матеріалів клопотання, необхідно дійти висновку про причетність підозрюваного до подій, які є предметом розслідування у кримінальному провадженні. Подальше розслідування зазначених обставин є виправданим.

Щодо розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставини кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. При цьому, сторона державного обвинувачення зобов`язана належним чином виправдати суму застави і прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що Родрігеш ОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких.

На думку суду апеляційної інстанції, при визначенні підозрюваному розміру застави, на виконання вищевказаних вимог закону, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, соціальні зв`язки підозрюваного, наявність місця проживання, фактичні обставини кримінального провадження та тяжкість злочину, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній та обґрунтовано призначив підозрюваному заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 650,00 грн., яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, або занадто м`яким, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому суддя дійшов правильного висновку щодо розміру застави та не допустив встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для Родрігеша ОСОБА_14 .

Тому, твердження захисника про те, що слідчим суддею не в повній мірі було враховано матеріальний та сімейний стан підозрюваного, та наявність сталих соціальних зв`язків, апеляційний суд до уваги не приймає.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2026 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 28 лютого 2026 року включно з визначенням застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: