ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого (відеоконференція) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Чернівецького районного суду м. Чернівці від 01 вересня 2025 року в кримінальному провадженні №0000628 від 29.07.2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2023 року за ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із випробувальним строком в 2 роки;

-вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, ч. 1 і 4 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ЄУНСС: 725/7610/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/342/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернівецького районного суду м. Чернівці від 01 вересня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України визначено, що покарання за цим вироком слід виконувати самостійно без складання із покаранням, призначеним ОСОБА_6 за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2025 року.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 29.07.2025 року не пізніше 20 годин 50 хвилин у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі шляхом знахідки незаконно придбав зіп-пакет з кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено-PVP, яку він почав зберігати при собі без мети збуту.

О 20 год. 55 хв. 29.07.2025 року на вул. Миколаївській поруч з будинком 30А в м. Чернівці ОСОБА_6 був зупинений працівниками і добровільно видав зіп-пакет із вмістом психотропної речовини, обіг якої заборонено-PVP, маса якої становила 0,2975 грама.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 , в якій прокурор не заперечує правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеність його вини, вважає вирок районного суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність через не застосування вимог ст. 71 КК України.

Стверджує, що районний суд не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, в період незнятої і не погашеної судимості знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.

Вважає, що районний суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, через незначний період часу після засудження його за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2025 року.

Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не працевлаштований та не має законних джерел доходу, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Зазначає, що районний суд помилково не застосував щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 71 КК України та не призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2025 року та остаточно призначити покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судді прийшла наступних висновків.

Як встановлено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 29.07.2025 року не пізніше 20 годин 50 хвилин у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі шляхом знахідки незаконно придбав зіп-пакет з кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено-PVP, яку він почав зберігати при собі без мети збуту.

О 20 год. 55 хв. 29.07.2025 року на вул. Миколаївській поруч з будинком 30А в м. Чернівці ОСОБА_6 був зупинений працівниками і добровільно видав зіп-пакет із вмістом психотропної речовини, обіг якої заборонено-PVP, маса якої становила 0,2975 грама.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Оскільки, прокурор у поданій апеляційній скарзі не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , колегія суддів керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, є обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає, що таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, районний суд при призначенні покарання вказав, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Проте, районний суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 засуджений вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2023 року за ч.2 ст. 309 КК України із застосування ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком в 2 роки.

Відтак, ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та був звільнений від відбування покарання з випробуванням, в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Крім того, ОСОБА_6 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 69, ч.ч.1,4 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, та через незначений період часу вчинив новий злочин.

Поза належною увагою районного суду залишився і той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований та не має законних джерел доходу, що також вказує на недоцільність призначення покарання у виді штрафу.

На думку колегії суддів, враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих, покарання у виді 1 року обмеження волі - буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, а тому вирок районного суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

З урахуванням наведеного, до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуту ОСОБА_6 частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2025 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 409, 414, 420, 615 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Чернівецького районного суду м. Чернівці від 01 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати, ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2025 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

02.12.2025 року

(дата засвідчення копії)