Справа № 134/1490/25
Провадження №11-сс/801/799/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Зарічанський
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року,

якою задоволено частково клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з одночасним визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працевлаштованого, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Старший слідчий СВ Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчий мотивує клопотання тим, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався строком на 90 діб, а останній раз указом Президента України від 14.07.2025 за № 478/2025, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії

Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Змістом мобілізаційної підготовки є: створення мобілізаційного резерву, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Так, у разі ведення на території України воєнного стану Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції від 13.03.2022) не передбачено дозвіл на право перетину державного кордону України воєнного стану в Україні» від 15.07.2025. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Правил перетину державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995 № 57, в період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено комплекс заходів щодо здійснення мобілізаційної підготовки військовозобов`язаним чоловіками за виключенням переліку осіб вказаних у п.п.2-1, 2-2, 2-3 цієї постанови.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 21.03.2022) визначено перелік військовозобов`язаних осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Пунктами 2-6 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №194 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» (в редакції від 07.03.2022) установлено порядок бронювання військовозобов`язаних в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 у невстановлений слідством час та дату, вступив у змову з невстановленими особами, що організували незаконне переправлення громадян України через державний кордон України на територію Республіки Молдова, згідно якої сприяв їх діям шляхом надання засобів, а саме надання автомобіля для перевезення осіб, які виявили бажання незаконно перетнути кордон.

Так, в серпні місяці 2025 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спілкуючись через месенджер «WhatsApp» із невстановленою слідством особою, профіль якого «На связи НОМЕР_1 », висловили пропозицію організувати незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України на територію Республіки Молдова поза пунктами пропуску за грошову винагороду, на що останні погодилися.

Будучи обізнаними зі способами та порядком здійснення охорони державного кордону представниками служб охорони державного кордону України та Республіки Молдова, місць дислокації їх мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, невідомі особи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , узгодили із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , час та місце незаконного переправлення та те, що 18.09.2025 їх доправлять до державного кордону України та вони у пішому порядку перейдуть на територію Республіки Молдова поза пунктом пропуску.

Напередодні, за вказівкою невстановленої особи, через месенджер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », ОСОБА_9 , мав перерахувати грошові кошти на криптогаманець після перетину кордону в сумі 10000 доларів США, а за ОСОБА_10 , мали бути заплачені грошові кошти не встановленим слідством членами його родини, що перебувають за кордоном та сума перерахованих коштів також не встановлена.

Після цього кожен із них окремо за вказівкою невстановленої особи у месенджер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 » із місць свого проживання, направилися в м. Вінниця. Перебуваючи в м. Вінниця вони заселилися в готель «Тренд хаус», за адресою: вул. Київська, 171А, м. Вінниця, та очікували на подальші вказівки. Під час перебування у готелі, 17.09.2025 невстановлена особа, у месенджері «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », повідомив вказаних вище осіб про те, що 18.09.2025 близько 13:00 години, їм потрібно буде прибути на місце, вказане у геолокації, яку надіслав у меседжер «WhatsApp» та те, що в подальшому автомобіль доставить їх до кордону України з Республікою Молдова. По прибуттю на вказане у геолокації місце ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , побачили автомобіль марки «Opel», моделі «Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , який мав доставити їх до кордону України з Молдовою під керуванням ОСОБА_7 з яким невстановлена особа у месенджері «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », домовився заплатили водієві грошові кошти по 100 доларів США. на криптогаманець після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перетнуть державний кордон.

Надалі, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , сіли в автомобіль ОСОБА_7 , дотримуючись заздалегідь визначеного із невстановленою особою у месенджері «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 » плану, згідно якого його дії полягали у наданні транспортного засобу для перевезення осіб до кордону із Республікою Молдова та за його вказівкою розпочав рух по маршруту у напрямку до кордону із Республікою Молдова, місце висадки пасажирів у населеному пункті с. Гарячківка Тульчинського району Вінницької області, надіслав водієві геолокацію у меседжер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », де ОСОБА_7 , мав здійснити висадку даних осіб неподалік від державного кордону України. При цьому при здійсненні перевезення даних осіб, підчас руху, ОСОБА_7 написав у меседжер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », що він повідомив особам, яких він перевозить, щоб вони вимкнули на своїх мобільних телефонах «GPS навігацію» за для безпеки, що в подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і зробили за вказівкою у меседжер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 ».

Однак, ОСОБА_7 , не зумів довезти вказаних осіб до місця призначення, так як рухаючись по вул. Миру в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області у напрямку прикордонної смуги їх 18.09.2025 близько 16 години було зупинено працівниками Державної прикордонної служби.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Крім того встановлено, що положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом. З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Згідно з приписами ст. 4 Закону України «Про оборону України», у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі. З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє і дотепер.

Так, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, організували незаконне переправлення через державний кордон України на територію Республіки Молдова громадян України, що виявили бажання ухилитися від захисту Держави Україна від збройної агресії Російської Федерації, при цьому діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи з умислом, спрямованим на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у меседжері «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », розмістив інформацію про надання послуг у здійсненні переправлення через державний кордон на територію Республіки Молдова чим повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про свої можливості в допомозі діючим військовослужбовцям та цивільним особам в ухиленні від проходження військової служби в Збройних Силах України та інших військових формуваннях шляхом допомоги у перетині кордону, чим звільняли таких осіб від проходження військової служби в Збройних Силах України та інших військових формуваннях.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, за вказівкою невстановленої особи у месенджер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 » із місць свого проживання, направилися в м. Вінниця. Перебуваючи в м. Вінниця вони заселилися в готель «Тренд хаус», за адресою: вул. Київська, 171А, м. Вінниця, та очікували на подальші вказівки. Під час перебування у готелі, 17.09.2025 невстановлена особа, у месенджері «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », повідомив вказаних вище осіб про те, що 18.09.2025 близько 13:00 години, їм потрібно буде прибути на місце, вказане у геолокації, яку надіслав у меседжер «WhatsApp» та те, що в подальшому автомобіль доставить їх до кордону України з Республікою Молдова. По прибуттю на вказане у геолокації місце ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , побачили автомобіль марки «Opel», моделі «Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , який мав доставити їх до кордону України з Молдовою під керуванням ОСОБА_7 з яким невстановлена особа у месенджері «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », домовився заплатили водієві грошові кошти по 100 доларів США. на криптогамень після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перетнуть Державний кордон.

Надалі, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , сіли в автомобіль ОСОБА_7 , дотримуючись заздалегідь визначеного із невстановленою особою у месенджері «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 » плану, згідно якого його дії полягали у наданні транспортного засобу для перевезення осіб до кордону із Республікою Молдова та за його вказівкою розпочав рух по маршруту у напрямку до кордону із Республікою Молдова, місце висадки пасажирів у населеному пункті с. Гарячківка Тульчинського району Вінницької області, надіслав водієві геолокацію у меседжер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », де ОСОБА_7 , мав здійснити висадку даних осіб неподалік від державного кордону України. При цьому при здійсненні перевезення даних осіб, підчас руху, ОСОБА_7 написав у меседжер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 », що він повідомив особам, яких він перевозить, щоб вони вимкнули на своїх мобільних телефонах «GPS навігацію» за для безпеки, що в подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і зробили за вказівкою у меседжер «WhatsApp», профіль якого підписаний «На связи НОМЕР_1 ».

Однак, ОСОБА_7 , не зумів довезти вказаних осіб до місця призначення, так як рухаючись по вул. Миру в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області у напрямку прикордонної смуги їх 18.09.2025 близько 16 години було зупинено працівниками Державної прикордонної служби.

Тобто своїми діями ОСОБА_7 , вчинив дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом здійснення заходів для переправлення осіб призивного віку через державний кордон України з метою ухилення від подальшого проходження служби.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

ОСОБА_7 , 18.09.2025 о 18 год. 30 хв. у порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, які містяться у протоколі затримання ОСОБА_11 , протоколах огляду місця події, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

У той же час, у ході досудового слідства у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_7 , встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, усвідомивши невідворотність покарання, остання без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки розуміє, що вказані вище речі та документи являються предметом доказування вини підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, під час вчинення злочинів ОСОБА_7 діяв за домовленістю із особами, які на даний час не встановлені та може вжити заходів для уникнення ними відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Без обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_7 матиме можливість не з`являтися на виклики до слідчого, змінити місце проживання, або ж іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Запобігти даним ризикам можливо лише шляхом застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не можуть бути застосовані, оскільки підозрюваний не виконуватиме в повній мірі обов`язки, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, що не сприятиме запобіганню вказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт за місцем проживання у м. Кілії Ізмаїльського району Одеської області, не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, прокурор вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесяти) днів.

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком 60 (шістдесят) днів. Строк утримання під вартою ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання - з 18 вересня 2025 року по 16 листопада 2025 року включно. Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень,

У разі внесення застави відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ряд обов`язків, зокрема:

- не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками по справі.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Постановлене рішення мотивоване тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не спростовані стороною захисту, що є достатнім для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_5 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року в частині визначення розміру застави. Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто злочину проти основ національної безпеки України, вчиненому в умовах воєнного стану та під час проведення загальної мобілізації, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, та злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який передбачено покарання до 9 років позбавлення волі, що свідчить про значну суспільну небезпечність. З огляду на це, визначення ОСОБА_7 розміру застави не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 2,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримано, а висновки про необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу з визначенням застави належним чином умотивовано.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

У жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Під час апеляційного провадження було встановлено, що за ОСОБА_7 була внесена визначена слідчим суддею застава, він був звільнений з-під варти, покладені на нього обов`язки виконує належним чином. Будь-яких відомостей про те, що застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим сторона обвинувачення апеляційному суду не надала. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що за наявності належного підтвердження таких відомостей, сторона обвинувачення не позбавлена можливості ставити питання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Приписами ст.183 КК України дійсно регламентовано, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у відповідному розмірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Апеляційний суд додатково звертає увагу прокурора на ту обставину, що виходячи з практики ЄСПЛ, ключовим є призначення застави саме для забезпечення явки, а не як форми покарання. Гарантія спрямована насамперед на забезпечення присутності підозрюваного/обвинуваченого під час судового розгляду, а не на відшкодування шкоди чи завданих збитків. Застава не може розглядатися як спосіб покарання її мета суто процесуальна.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу, а визначаючи розмір застави належним чином урахував тяжкість інкримінованих злочинів, їх специфіку та фактичні обставини.

Крім того, суспільна небезпека, специфіка інкримінованих злочинів та їх наслідки у виді послаблення обороноздатності Держави, на переконання колегії суддів, не можуть бути безумовною підставою для визначення підозрюваному безальтернативного запобіжного заходу.

Слід зазначити і про те, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не є покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, застосований слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3