Справа № 184/1934/23
Провадження № 1-кп/0182/59/2025
У Х В А Л А

Іменем України

28.08.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2020 року за № 0000280 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції Закону №2227-VIII від 06.12.2017) та ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції Закону №600-VI від 25.09.2008, №2334-VIII від 14.03.2018), -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2020 року за № 0000280 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції Закону №2227-VIII від 06.12.2017) та ч. 2 ст. 156 КК України ( в редакції Закону №600-VI від 25.09.2008, №2334-VIII від 14.03.2018).

Прокурором ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а саме ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків. За думкою прокурора, ризики які були враховані при обранні запобіжного заходу на теперішній час не минули.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини, неодноразово, наприклад у рішенні від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів передбачених ч.4 ст. 152, ч.2 ст. 156 КК України, стосовно неповнолітніх дітей, за вчинення яких Кримінальним Кодексом України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, що може спонукати його переховуватись від суду.

Зазначене свідчить про те, що ризик переховування від суду не є абстрактним, обвинуваченому відомі обмеження, яким він може бути підданим у разі визнання його винним в скоєнні інкримінуємого злочину і призначення покарання у вигляді позбавлення волі у відповідності до санкції ч.4 ст. 152 та ч.2 ст. 156 КК України.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Також суд, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує що ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні злочину у відношенні своїх дітей і йому відоме місце їх перебування, а тому існує ризик тиску на них з метою вимусити їх змінити покази.

Таким чином, враховуючи встановлені судом ризики суд вважає, що запобігти наявним ризикам, які на теперішній час не зменшилися з часу обрання запобіжного заходу слідчим суддею, можливо лише при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не застосовувати заставу.

Керуючись ст.331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити, в задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більше ніж на два місяці, тобто з 28.08.2025 року до 25.10.2025 року включно.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, застава не застосовується.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дні її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1