Справа № 602/431/25
Провадження № 1-кс/602/380/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2025 р. м. Ланівці

Слідчий суддя Лановецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 про встановлення строку для проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 06.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , через підсистему «Електронний Суд» подав слідчому судді клопотання про встановлення строку для проведення процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає те, що слідчим відділом ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000093 від 06.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні розпочато за фактом ДТП, яка мала місце 05.05.2025 близько 11:30 год. на автодорозі М-19 «Доманове-Тереблече», а саме 287км+400м, де відбулося зіткнення автомобілів «RAM 1500», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобіля марки «КАМАЗ 55102», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ДТП водії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазнали тілесних ушкоджень. Зокрема, водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що підтверджено висновком судово-медичного експерта, що міститься у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з цим ОСОБА_5 неодноразово звертався до слідчого із заявою про залучення як потерпілого у цьому кримінальному провадженні, однак слідчий своїми постановами відмовляв ОСОБА_5 . Адвокат ОСОБА_4 стверджує, що: водії дійшли згоди щодо причин виникнення ДТП та винної особи, водій ОСОБА_6 визнав свою вину у ДТП та раніше не судимий, потерпілий ОСОБА_5 , примирився з ОСОБА_6 не немає до нього жодних претензій. Вважає, що досудове розслідування здійснюється з порушенням розумних строків в розумінні положень ст. 28 КПК України, оскільки: про підозру винному водієві не повідомляється, рішення про завершення досудового розслідування не приймається, досудове розслідування фактично не здійснюється.

Покликаючись на ст. 28, 114 КПК України та судову практику Верховного Суду, просить слідчого суддю встановити строк, з моменту отримання органом досудового розслідування ухвали суду для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для: 1) залучення ОСОБА_5 у якості потерпілого в межах цього кримінального провадження; 2) підготовки та повідомлення ОСОБА_6 повідомлення про підозру; 3) підготовки та направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим, відповідно до вимог ст.46 КК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив задовольнити клопотання. Додатково пояснив, що бездіяльність слідчого/прокурора у цьому кримінальному провадженні упродовж тривалого періоду часу порушує право ОСОБА_5 як потерпілого на розумний строк розгляду справи, позбавляє його можливості розпоряджатися належним йому транспортним засобом, автомобілем марки «RAM 1500», на який ухвалою слідчого судді накладено арешт у цьому кримінальному провадженні, а також позбавляє його можливості отримати страхове відшкодування, строк виплати якого обмежений річним строком. Вважає, що слідчий суддя, встановивши наявність достатніх доказів, може своєю ухвалою визначити конкретний строк для органу досудового розслідування та прокурора, необхідний для повідомлення підозри конкретній особі

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважає його необґрунтованим. Додатково пояснив, що внаслідок ДТП обидва водії отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості і на даний час органом досудового розслідування не встановлено достатність підстав для оголошення підозри будь-кому із водіїв. Однак не виключений такий розвиток подій, що у подальшому слідчим буде зібрано докази для повідомлення підозри ОСОБА_6 або ОСОБА_5 , чи навіть їм обом. Що стосується ОСОБА_5 , то останній не з`являється на виклики слідчого для участі у слідчих діях, тобто проявляє неналежну процесуальну поведінку, що ускладнює встановлення обставин ДТП та негативно впливає на строк досудового розслідування. Вважає те, про що клопоче адвокат, перебуває за межами повноважень слідчого судді. Просить відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про встановлення строку для проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги. Подав заяву, у якій просить розгляд скарги проводити у його відсутності. На вимогу слідчого судді надав матеріали кримінального провадження №0000093 від 06.05.2025.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000093 від 06.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Підставою для початку досудового розслідування стало повідомлення про те, що 05.05.2025 близько 11:30 год. на автодорозі М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», а саме на ділянці 287км+400м, відбулося зіткнення між автомобілями RAM 1500, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобілем марки «КАМАЗ 55102», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Унаслідок ДТП водії вказаних транспортних засобів отримали множинні тілесні ушкодження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження №0000093 від 06.05.2025 органом досудового розслідування проведено низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, направлених на збирання, перевірку і оцінку доказів, з метою встановлення обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, зокрема: огляд місця події, допитано свідків, в ході якого вилучено транспортні засоби, призначено експертизи, у т.ч. судово-медичні та інженерно-транспортні, отримано тимчасовий доступ до речей та документів, тощо.

Також прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, надавалися відповідні вказівки органу досудового розслідування в порядку ст. 36 КПК України.

На виконання вказівок прокурора начальником СВ ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області складено план проведення слідчих дій та інших заходів, спрямованих на встановлення обставин справи та прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

У матеріалах кримінального провадження, які надані слідчим, відсутні відомості про те, що будь-якій особі оголошено підозру.

Оцінюючи обґрунтованість розглядуваного клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною третьою статті 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Частиною шостою статті 28 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 36, 40 КПК України визначено повноваження прокурора та слідчого органу досудового розслідування відповідно.

Так, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч.1 ст. 36 КПК України).

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч.5 ст. 40 КПК України).

Згідно з положеннями ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

У постанові від 16.09.2024 у справі №761/26342/22 (провадження № 51-7561кмо23) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала на те, що слідчий суддя може встановлювати строк в межах граничного для вчинення конкретних дій сторонами провадження, якщо є підстави вважати, що такі дії не здійснюються, здійснюються із невиправданою затримкою тощо.

Отже, аналіз вищевказаних положень кримінального процесуального законодавства та актуальної судової практики Верховного Суду вказує на те, що слідчий суддя за клопотанням підозрюваного, потерпілого або інших осіб, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, може встановлювати лише ті процесуальні строки, які передбачені КПК, у разі, коли існують обставини, які обумовлюють необхідність вчинення певних процесуальних дій або прийняття певних процесуальних рішень у більш короткі строки у межах визначених законом граничних строків.

Тобто, наведене вище можливо лише у тих випадках, коли граничні строки вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття відповідних процесуальних рішень встановлені КПК або ж рішення про їхнє проведення раніше було прийняте слідчим, прокурором, слідчим суддею або судом.

При цьому при вирішенні такого клопотання необхідно виходити із недопустимості порушення дискреційних повноважень слідчого, прокурора, що передбачені ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України. Реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ст.28 КПК України, у тому числі і слідчий суддя не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію один одного, а також у законні повноваження слідчого.

Щодо встановлення процесуального строку для залучення ОСОБА_5 як потерпілого в межах цього кримінального провадження.

Зі змісту положень ст. 55 КПК України слідує, що фізична особа, яка не є заявником, набуває процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні у разі, якщо їй кримінальним правопорушенням завдана шкода (моральна, фізична або майнова), з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на наведене вище, слід зауважити, що КПК України не передбачає такої процесуальної дії чи такого процесуального рішення як «залучення потерпілого у кримінальному провадженні» та, відповідно не визначає строку для їх вчинення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Стосовно встановлення процесуального строку для підготовки та повідомлення про підозру ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні.

Підстави та процесуальний порядок повідомлення особі про підозру врегульовано нормами глави 22 КПК України (статті 276-279).

Відповідно до ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, ні положеннями глави 22 КПК України, ні жодною іншою нормою кримінального процесуального закону, не передбачено граничний строк для підготовки (складення) та вручення повідомлення про підозру, за винятком випадку вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі (ч.2 ст. 278 КПК).

Більше того, клопочучи перед слідчим суддею про встановлення процесуального строку для підготовки та повідомлення про підозру саме ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, адвокат ОСОБА_4 фактично просить слідчого суддю зобов`язати слідчого/прокурора повідомити про підозру у вчиненні кримінального правопорушення конкретно визначеній особі.

У зв`язку з цим слідчий суддя зауважує наступне.

Повідомлення про підозру - це система процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що одним із етапів процедури здійснення повідомлення про підозру особі є етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 цього Кодексу, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру.

Вищезазначене свідчить проте, що право прийняття рішення про повідомлення особи про підозру належить до дискреційних повноважень слідчого та прокурора в кримінальному провадженні.

Рішення слідчого судді про встановлення процесуального строку, необхідного і достатнього для підготовки та повідомлення конкретній особі, тобто фактично про зобов`язання слідчого повідомити про підозру конкретній особі у встановлений строк, є втручанням у дискреційні повноваження слідчого і виходить за межі повноважень слідчого судді.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №188/1146/22 (провадження № 51-176 км 23).

З огляду на наведене вище, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Щодо встановлення процесуального строку для підготовки та направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим, відповідно до вимог ст.46 КК України.

Оскільки вище слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання щодо встановлення процесуального строку для підготовки та повідомлення про підозру ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, то, відповідно, відсутні підстави для задоволення клопотання щодо встановлення процесуального строку для підготовки та направлення до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка наразі не є підозрюваною у цьому кримінальному провадженні, а відтак не є особою, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Питання щодо встановлення розумних строків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Із назви та змісту поданого клопотання, його ініціатор прагне домогтися встановлення процесуальних строків для вчинення окремих процесуальних дій (прийняття процесуальних рішень), необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Як уже зазначено вище, слідчий суддя за клопотанням підозрюваного, потерпілого або інших осіб, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, може встановлювати лише ті процесуальні строки, які передбачені КПК, у разі, коли існують обставини, які обумовлюють необхідність вчинення певних процесуальних дій або прийняття певних процесуальних рішень у більш короткі строки у межах визначених законом граничних строків.

У зв`язку з цим, слідчий суддя зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України (в редакції, яка була чинною на момент початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні і є чинною дотепер) строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Норма частини другої статті 283 КПК України зобов`язує прокурора здійснити одну з визначених у ній дій у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

З наведеного вище слідує, що згідно з чинними положеннями КПК у всіх кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не повідомлено про підозру (так звані фактові кримінальні провадження), строки досудового розслідування не обчислюються.

Таким чином, ураховуючи те, що у цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, вимоги клопотання адвоката ОСОБА_4 встановити строк (який у клопотанні не зазначено) з моменту отримання органом досудового розслідування ухвали суду для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для завершення строку досудового розслідування, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки у разі задоволення такого клопотання слідчий суддя фактично скоротить строк досудового розслідування, який не має визначених граничних меж.

Щодо покликань адвоката на постанови Верховного Суду, зокрема від 15.10.2019 у справі №303/1679/18; від 18.10.2019 у справі №757/37346/18; від 29.01.2020 у справі №263/2612/19; від 25.03.2020 у справі №757/5607/19; від 29.04.2020 у справі №757/25205/19 та від 24.12.2020 у справі №757/23781/20, які, на думку адвоката, дають підстави вважати, що слідчий суддя уповноважений встановлювати процесуальні строки для закінчення досудового розслідування та прийняття одного з рішень, передбачених ст. 283, 284 КПК України, то вони не можуть бути застосовними під час розгляду цього клопотання, оскільки у наведених справах ухвали слідчих суддів щодо встановлення строків досудового розслідування були постановлені або у кримінальних провадженнях, в яких особі було повідомлено про підозру, або ґрунтувалися на іншій редакції ст. 219 КПК України (яка діяла з 16.03.2018 до 01.01.2024), згідно з якою строк досудового розслідування починав обчислюватися з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Необґрунтованим є також посилання адвоката на практику Європейського суду з прав людини з питань застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) в частині оцінки розумності строку проведення досудового слідства.

Адже, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту висунення проти особи кримінального обвинувачення. Строк, який треба брати до уваги, починається з дня, коли особі було пред`явлене обвинувачення («Неймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), 1968, § 18). «Розумний строк» може починатись від дати, що мала місце до передання справи до суду («Девеєр проти Бельгії» (Deweer v. Belgium, 1980, § 42), наприклад, від моменту затримання («Вемхофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany), 1968, § 19), складення обвинувального акту («Неймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), 1968, § 18), або допиту заявника як свідка, підозрюваного у вчиненні злочину («Калея проти Латвії» (Kalзja v. Latvia), 2017, § 40). Однак у будь-якому випадку відповідним моментом є той, коли заявнику стало відомо про обвинувачення або коли щодо нього вжили заходи в рамках кримінального провадження («Маміч проти Словенії (№ 2)» (Mamiи v. Slovenia (no. 2)), 2006, §§ 23-24; «Ліблік та інші проти Естонії» (Liblik and Others v. Estonia), 2019, § 94).

Саме у наведеному вище контексті йдеться у п. 253 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де Суд, вирішуючи питання щодо прийнятності скарги у згаданій справі за п. 1 ст. 6 Конвенції та оцінюючи доводи Уряду про те, що зазначена скарга є неприйнятною, оскільки стосується зізнавальних показань, які заявник давав ще до порушення кримінальної справи щодо нього, зазначив, що «момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у пункті 1 статті 6».

У цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_5 вважає себе потерпілим.

Із наданих у судовому засіданні пояснень учасників судового провадження та матеріалів кримінального провадження не вбачається того, що орган досудового розслідування фактично поводиться з ОСОБА_5 , як з «обвинуваченою» особою.

Окрім того, у своїй практиці ЄСПЛ, встановлюючи, чи була тривалість кримінального провадження розумною, бере до уваги, зокрема, складність справи, поведінку заявника та відповідних адміністративних і судових органів («Кьоніг проти Німеччини» (Konig v. Germany), 1978, § 99; «Неймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), 1968, § 21; «Рінгейзен проти Австрії» (Ringeisen v. Austria), 1971, § 110; «Пелісьє і Сасі проти Франції» (Pelissier and Sassi v. France), [ВП], 1999, § 67; «Педерсен і Баадсгаард проти Данії» (Pedersen and Baadsgaard v. Denmark), 2004, § 45; «Чіарелло проти Німеччини» (Chiarello v. Germany), 2019, § 45; «Ліблік та інші проти Естонії» (Liblik and Others v. Estonia), 2019, § 91).

Стосовно такого критерію визначення «розумності» строку кримінального провадження, як поведінка заявника, то Суд у своїх справах вказував на те, що стаття 6 не вимагає від заявника активної співпраці з судовими органами. Не можна також звинувачувати його і в тому, що він повністю скористався передбаченими національним правом засобами правового захисту. Водночас його поведінка є об`єктивним фактом, за який держава-відповідач не може нести відповідальність, і який слід брати до уваги, аби відповісти на питання про те, чи провадження перевищило розумний строк («Екле проти Німеччини» (Eckle v. Germany), 1982, § 82, де заявники вдавалися до дій (наприклад, заявляючи відводи суддям), що затягувало провадження; деякі з цих дій могли навіть свідчити про навмисне перешкоджання; «Sociedade de Construcoes Martins & Vieira, Lda., і інші проти Португалії» (Sociedade de Construcoes Martins & Vieira, Lda., and Others v. Portugal), 2014, § 48).

Зазначений критерій для визначення розумності строків кримінального провадження (поведінка учасників кримінального провадження) також закріплений у ч.3 ст.28 КПК України.

У зв`язку з наведеним вище, слідчий суддя звертає увагу на пояснення прокурора, надані у судовому засіданні про те, що ініціатор клопотання, ОСОБА_5 не прибуває до слідчого на його виклики для участі у слідчих діях. І ці пояснення узгоджуються з наявними у матеріалах кримінального провадження повістками, виписаними слідчим на ім`я ОСОБА_5 , про виклик його на 09 і 24 жовтня 2025 року.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 позбавлений можливості розпоряджатися належним йому транспортним засобом на який накладено арешт у цьому кримінальному провадженні, чим обумовлюється його право на звернення до слідчого судді з клопотанням на підставі ч.6 ст. 28 КПК України.

Слідчий суддя констатує, що ухвалою слідчого судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 07.05.2025 у цьому кримінальному провадженні накладено арешт на автомобіль «Dodge RAM 1500», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , та залишено вказаний транспортний засіб на зберіганні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.06.2025 клопотання представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_7 , задоволено, накладений ухвалою слідчого судді від 07.05.2025 арешт на автомобіль «RAM 1500», р.н. НОМЕР_1 , в частині зберігання автомобіля у ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області скасовано. Згаданий автомобіль переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 . Заборонено останньому продавати або в інший спосіб відчужувати автомобіль та зобов`язано його, у разі необхідності проведення у цьому кримінальному провадженні слідчих дій, об`єктом яких є автомобіль, негайно надати його для проведення слідчих дій.

Оцінюючи доводи адвоката у цій частині, слідчий суддя зазначає, що порядок звернення з клопотанням про скасування арешту майна регламентує ст. 174 КПК України. Натомість використання із зазначеною метою механізму фактичного скорочення строку досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не лише не передбачено, а й суперечить завданням, визначеним у ст. 2 КПК.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 16.09.2024 у справі № 761/26342/22 (провадження № 51-7561кмо23).

Отже, з урахуванням наведеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цього клопотання.

Відтак, у задоволенні клопотання слід відмовити.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що ініціатор клопотання не позбавлений можливості оскарження недотримання розумних строків на стадії досудового розслідування у спосіб та порядок, що визначені ст. 308 КПК України, відповідно до якого підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

За правовим висновком Об`єднаної палати ККС ВС, викладеним у постанові від 16.09.2024 у справі № 761/26342/22 (провадження № 51-7561кмо23), ухвала слідчого судді про встановлення строку для вчинення дій, необхідних для закінчення досудового розслідування, підлягає апеляційному оскарженню як рішення, яке вирішує долю досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому. До такого висновку Об`єднана палата ККС ВС дійшла у зв`язку з тим, що рішення про встановлення слідчому чи прокурору строку для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування, яким слідчий суддя фактично скоротив строк такого досудового розслідування, вочевидь впливає на долю досудового розслідування і кримінального провадження загалом.

Разом з тим, висновку про те, що ухвала слідчого судді, якою відмовлено у встановленні процесуального строку для вчинення дій, необхідних для закінчення досудового розслідування, підлягає апеляційному оскарженню, наведена вище постанова Об`єднаної палати ККС ВС не містить.

Ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання про встановлення процесуального строку для вчинення дій, необхідних для закінчення досудового розслідування, не входить до переліку ухвал слідчого судді, які згідно з положеннями КПК України, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 3, 9, 26, 28,113,114, 219, 309, 372, 376 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 , про встановлення строку для проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000093 від 06.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000093 повернути слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 28 листопада 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1