Справа № 148/1720/25
Провадження №1-кс/148/528/25
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника заявників, адвоката ОСОБА_6

розглянувши клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000199 від 04.07.2025,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000199 від 04.07.2025.

Вказане клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділення Тульчинського РВП ГУНП України у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000199, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України. В рамках даного кримінального провадження 26.09.2025 ухвалою слідчого судді накладено арешт на належний ОСОБА_4 мобільний телефон «Redmi Note 13» та СІМ-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 та на належну ОСОБА_3 пластикову картку з надписами «А- Банк НОМЕР_4». Даний арешт накладено необґрунтовано, без перевірки обставин щодо накладення такого арешту, за відсутності власника майна. Також, заявники посилаються на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, оскільки належна ОСОБА_3 банківська картка та належний ОСОБА_4 мобільний телефон є предметами життєвої необхідності та після огляду слідчим повинні бути повернуті власникам.

У зв`язку з вищевикладеним, просять скасувати арешт на мобільний телефон «Redmi Note 13» та СІМ-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 та на пластикову картку з надписами «А- Банк НОМЕР_4».

В судовому засіданні заявники та їх представник просили задоволити клопотання посилаючись на обставини викладені у ньому. В обґрунтування своєї позиції, представник заявника ОСОБА_4 просив застосувати захід обтяження у вигляді залишення арешту на майно - мобільний телефон, з передачею його на зберігання власнику, з попередженням про кримінальну відповідальність.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його безпідставність, оскільки на даний час ще триває досудове розслідування, вказаний мобільний телефон з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку та пластикова банківська картка визнано речовими доказами, та використовувалися, як засоби вчинення злочину, містять відповідну доказову інформацію, а також в разі доведення вини може підлягати спеціальній конфіскації.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Частиною 1 ст. 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положенням ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

В ході судового розгляду, встановлено, що 04.07.2025 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000199за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.09.2025, накладено арешт на мобільний телефон Redmi Note 13 4G/Xiaomi НОМЕР_2 з ІМЕІ НОМЕР_3 та СІМ-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 , пластикову картку з надписами «А-Банк НОМЕР_4», які було вилучено під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з співмешканцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його, залишивши його на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Даний мобільний телефон Redmi Note 13 4G/Xiaomi НОМЕР_2 з ІМЕІ НОМЕР_3 та СІМ-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 , пластикову картку з надписами «А-Банк НОМЕР_4» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000199 від 04.07.2025.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Засада недоторканності права власності у кримінальному провадженні випливає із поваги до права власності, позбавлення права власності та контролю з боку держави щодо використання власності, які закріплені у ст. 1 Протоколу. Особливе значення цього принципу пояснюється і закріпленням його серед загальних засад кримінального провадження (п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13 липня 1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Обмеження права власності не тільки має ґрунтуватися на законі, а знаходитись під дією судового контролю і мати тимчасовий характер.

Європейським судом з прав людини у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

У справі "Свіргунець проти України" ЄСПЛ навів висновки про те, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Відповідно до вимог ст.174 ч.2 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя дійшов висновку про недоцільність подальшого застосування арешту в частині накладення арешту на пластикову картку з надписами «А-Банк НОМЕР_4» яка належить ОСОБА_3 , оскільки сама по собі пластикова банківська картка не несе жодної доказової інформації, рух коштів відображаються на розрахунковому рахунку, а не безпосередньо на картці.

В свою чергу, ОСОБА_4 не надано суду достовірних та переконливих доказів про необґрунтованість накладення арешту на мобільний телефон Redmi Note 13 4G/Xiaomi НОМЕР_2 з ІМЕІ НОМЕР_3 та СІМ-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 , або ж необхідності скасування арешту на вказане майно.

Посилання на ті обставини, що мобільний телефон з номером є предметом життєвої необхідності та після огляду слідчим повинні бути повернуті є безпідставними.

Натомість, судом враховано, що ухвала слідчого судді щодо накладення арешту на майно, набула законної сили і ніким не оскаржувалась.

Крім того, наявна інформація в мобільному телефоні, може бути також і предметом експертного дослідження, в залежності від отриманих результатів органом досудового розслідування та прийняття процесуальних рішень.

З огляду на викладене, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває, органом досудового розслідування проводяться відповідні слідчі дії, забезпечення яких вимагає продовження арешту на зазначений мобільний телефон Redmi Note 13 4G/Xiaomi НОМЕР_2 з ІМЕІ НОМЕР_3 та СІМ-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 , а доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б спростовувало висновки, викладені в ухвалі слідчого судді від 26.09.2025, та надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене майно на теперішній час відпала, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про скасування арешту майна, оскільки обставини, на які посилається заявники в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 100, 131, 170, 174 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000199 від 04.07.2025 - задовольнити частково.

Скасувати арешт на пластикову картку з надписами «А-Банк НОМЕР_4» яка належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 накладений ухвалою слідчого судді Тульчинськогорайонного суду Вінницької області 26.09.2025 у рамках кримінального провадження №0000199 від 04.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.4 КК України, повернувши майно ОСОБА_3 .

В частині скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0000199 від 04.07.2025 за ст. 185 ч.4 КК України, а саме: на мобільний телефон Redmi Note 13 4G/Xiaomi НОМЕР_2 з ІМЕІ НОМЕР_3 та СІМ-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя