Провадження № 1-кс/344/6676/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного 11 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2025 року старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 за погодженням з прокурором, який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вказаним клопотанням.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24 вересня 2025 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

Доводи клопотання.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000098, відомості про яке 11 лютого 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у відповідності до наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області № 44 о/с від 15.02.2021, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 призначено інспектором сектору реагування патрульної поліції Верховинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Наказом начальника ГУНП в Івано-Франківській області № 345 о/с від 31.10.2029 ОСОБА_4 присвоєно спеціальне звання старший лейтенант поліції.

ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу Національної поліції України, зобов`язаниЙ діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, ігноруючи покладені на нього обов`язки щодо протидії злочинності та нехтуючи вимогами законодавства, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Працівник правоохоронного органу Національної поліції України

ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаний із вимогами законодавства щодо дії в Україні правового режиму воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, маючи намір незаконно збагатитись, на початку лютого 2025 року вирішив за матеріальну винагороду здійснити організацію незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через державний кордон України за наступних обставин.

01 лютого 2025 року ОСОБА_8 за допомогою мобільного телефону звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 з приводу можливості виїхати за межі території України у період дії правового режиму воєнного стану. ОСОБА_8 є внутрішньо переміщеною особою і до повномасштабного вторгнення рф проживав у Херсонській області у м. Нова Каховка. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 , що його знайомий ОСОБА_4 працює у Національній поліції України і добре обізнаний із вимогами законодавства, що регламентують порядок виїзду з України і зможе з цього приводу надати вичерпну консультацію. 02.02.2025 ОСОБА_9 за допомогою мобільного телефону зателефонував до ОСОБА_4 поцікавитись, яким чином його знайомому ОСОБА_8 можна у законний спосіб виїхати з території України.

У ході телефонної розмови з ОСОБА_9 працівник Національної поліції України ОСОБА_4 повідомив, що законного способу ОСОБА_8 виїхати з території України у період дії правового режиму воєнного стану немає, натомість запропонував організувати за матеріальну винагороду у розмірі 10 тисяч доларів США його незаконне переправлення за межі державного кордону.

Про вказаний факт ОСОБА_9 проінформував ОСОБА_8 , який, обурюючись протиправною поведінкою працівника Національної поліції України ОСОБА_4 , вирішив звернутися із заявою до УСБ України в Івано-Франківській області, що і зробив 06.02.2025, та проінформував про вказаний факт ОСОБА_9 . У свою чергу, ОСОБА_9 03.04.2025 у ході допиту в якості свідка погодився на добровільне співробітництво з правоохоронними органами з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 . З того часу і ОСОБА_8 з 06.02.2025 і ОСОБА_9 з 03.04.2025 стали діяти під контролем правоохоронних органів з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 .

Упродовж квітня 2025 року ОСОБА_9 неодноразово зв`язувався з ОСОБА_4 за допомогою різних месенджерів. У ході телефонних розмов ОСОБА_4 наполягав що саме за матеріальну винагороду у розмірі 10 тисяч доларів США він готовий буде здійснити організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 за межі державного кордону України за сприятливих для цього погодних умов, а саме коли у горах зійде сніг.

У червні-липні 2025 року під час неодноразових телефонних розмов за допомогою месенджера «Telegram» ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_9 , що здійснить переправлення ОСОБА_8 за межі державного кордону України, однак для цього йому необхідно детально вивчити маршрути переходу через державний кордон України у зв`язку з тим, що працівниками державної прикордонної служби України у прикордонній смузі розставлено фотопастки для фіксування переміщення порушників державного кордону.

12 серпня 2025 року приблизно о 21.00 год ОСОБА_4 зустрівся з

ОСОБА_8 біля магазину «Експрес» по вул. Мазепи, у м. Коломия та в ході розмови детально інструктував його про порядок незаконного перетину державного кордону шляхом пішого переходу через гірську місцевість. При цьому ОСОБА_4 на мобільному телефоні за допомогою програми «Google Maps» показував орієнтовні маршрути руху на території Верховинського району в гірській місцевості. Крім того, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 взяти із собою продукти харчування, перевагу казав надавати консервованим продуктам, шоколаду, у зв`язку з тим, що перехід через кордон довгий, орієнтовно 30 км. Також ОСОБА_4 наголосив на необхідності мати з собою ліхтарик та павербанк і чекати телефонного дзвінка для початку незаконного переправлення через державний кордон України. У такий спосіб ОСОБА_4 12.08.2025 здійснював організацію незаконного перетину ОСОБА_8 державного кордону шляхом надання порад та вказівок.

Початок незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 ОСОБА_4 запланував на вечірню пору доби 06.09.2025, у зв`язку з чим останній близько 21 год прибув у місто Косів до магазину «Наш Край» та став очікувати ОСОБА_4 .

Попередньо ОСОБА_4 , прагнучи незаконно збагатитись, вирішив збільшити свою винагороду за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 за межі державного кордону України, про що телефоном 06.09.2025 повідомив ОСОБА_9 , збільшивши свою винагороду з 10 до 12 тисяч доларів США.

Близько 21 год 30 хв 06.09.2025 ОСОБА_4 прибув на місце зустрічі автомобілем марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні. Побачивши ОСОБА_8 , ОСОБА_4 привітався з ним, переконався, що за ними ніхто не стежить, після чого наказав ОСОБА_8 очікувати, поки він прибуде іншим автомобілем. Через приблизно годину 06.09.2025 ОСОБА_4 знову приїхав на місце зустрічі з ОСОБА_8 автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», темного кольору, без номерного знаку. Після зустрічі ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 сідати в автомобіль і повідомив, що вони вирушають у напрямку селища Верховина, де будуть ночувати.

Орієнтовно о 01 год 30 хв 07.09.2025 ОСОБА_4 привіз ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , де вони зупинилися на ночівлю.

Близько 05.00 ранку 07.09.2025 ОСОБА_4 розбудив ОСОБА_8 та наказав терміново одягатися і виходити на вулицю для початку незаконного переправлення через державний кордон України. На виконання вказівки ОСОБА_4 ОСОБА_8 вийшов з будинку та сів з ним у автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», темного кольору, без номерного знаку.

Вказаним автомобілем ОСОБА_4 , з метою приведення у виконання свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 за межі державного кордону України, гірськими дорогами, доставив його спочатку до Свято-Троїцького Дуконського чоловічого монастиря, що знаходиться на горі Дуконя, в подальшому на полонину Мокрин, після чого вказав подальший напрямок руху до державного кордону України з Румунією.

Прибувши на місце, ОСОБА_4 з метою виконання свого злочинного наміру організації незаконного переправлення ОСОБА_8 за межі державного кордону України за матеріальну винагороду, наказав йому грошові кошти поставити у відділення для рукавичок автомобіля марки «Toyota Land Cruiser». На виконання вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 10 тисяч доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент передачі становить 413 494 грн, близько 11 год 07.09.2025 поклав у відділення для рукавичок автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», а ОСОБА_4 , у свою чергу, в такий спосіб отримав їх.

Таким чином, працівник Національної поліції України - інспектор сектору реагування патрульної поліції Верховинського ВП ГУНП в Івано Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 здійснив організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 за межі державного кордону України за матеріальну винагороду.

Близько 19 год 07.09.2025 ОСОБА_8 був зупинений працівниками Державної прикордонної служби України, якими було складено на нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЗхРУ №345105 за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, прагнучи незаконно збагатитись, у період з 07.09.2025 по 09.09.2025 неодноразово здійснював телефонні дзвінки до ОСОБА_9 з метою отримання решти раніше обумовленої суми коштів за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

У ході телефонної розмови, яка відбулася о 09.09.2025, ОСОБА_4 наголосив на необхідності якнайшвидшої передачі решти грошей у сумі 2000 доларів США. ОСОБА_9 на вимоги ОСОБА_4 погодився та повідомив, що організує передачу йому ще 2 тисяч доларів США.

17.09.2025 у ході телефонної розмови ОСОБА_9 проінформував ОСОБА_4 , що грошові кошти у розмірі 2000 доларів США готові для передачі йому і що його знайомий ОСОБА_11 з ним зв`яжеться для обговорення місця та часу передачі. ОСОБА_4 , у свою чергу, визначив час і місце передачі грошових коштів у розмірі 2000 доларів США на 18.09.2025 о 16.00 год у м. Івано-Франківську за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 за межі державного кордону України.

18.09.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час

ОСОБА_4 до своєї протиправної діяльності залучив ОСОБА_12 , яка не була обізнана у протиправних діяннях останнього та проінформував її про необхідність зустрічі у м. Івано-Франківську на вул. Південний Бульвар, 36В для отримання грошових коштів у сумі 2000 доларів США, при цьому не повідомляючи походження цих коштів.

Цього ж дня о 16.00 год. ОСОБА_12 , перебуваючи у м. Івано-Франківську по вул. Південний Бульвар, 36В, на вимогу ОСОБА_4 зустрілась із ОСОБА_11 та отримала від останнього грошові кошти у сумі 2000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент передачі становить 82 388, 20 грн

Відтак, ОСОБА_4 за організацію незаконного переправлення

ОСОБА_8 через державний кордон України отримав грошові кошти у загальній сумі 495 882, 20 гривень.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом за результатами проведення НСРД від 05.05.2025; протоколом огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 05.09.2025; протоколом за результатами проведення НСРД від 10.09.2025; допитом в якості свідка ОСОБА_8 від 12.09.2025 року; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 15.09.2025; протоколом огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 18.09.2025; протоколом огляду місця події від 18.09.2025; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 19.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у межах 163,7 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 495 882,20 грн з покладенням у разі внесення застави обов`язків.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у межах 163,7 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, не заперечив свою причетність до кримінального правопорушення, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На запитання суду пояснив, що визначений стороною обвинувачення розмір застави має можливість сплатити.

У судовому засіданні захисник пояснив, що ризики, наведені прокурором, не існують та нічим не підтверджені, підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, його на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, мати підозрюваного є особою з інвалідністю ІІ групи, пенсіонером, а батько особою з інвалідністю ІІІ групи, пенсіонером. Крім того, підозрюваний є учасником бойових дій, відзначений за свої ратні подвиги державними нагородами та відзнаками. Також ОСОБА_4 , отримавши інформацію про можливе притягнення його до кримінальної відповідальності, добровільно з`явився до слідчого, без будь-яких викликів та повісток. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі, якщо суд прийде до переконання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначено у частині першій статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, підтверджується зібраними доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом за результатами проведення НСРД від 05.05.2025; протоколом огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 05.09.2025; протоколом за результатами проведення НСРД від 10.09.2025; допитом в якості свідка ОСОБА_8 від 12.09.2025 року; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 15.09.2025; протоколом огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 18.09.2025; протоколом огляду місця події від 18.09.2025; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 19.09.2025, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Щодо наявності ризиків.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів

досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_4 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_4 понад 16 років працював в системі МВС України та протягом останніх 5 років перебував на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Верховинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області та в силу виконання своїх службових обов`язків на даній посаді має широке коло знайомих серед правоохоронців, у тому числі і серед посадових осіб органів місцевого самоврядування та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи і досудового розслідування у кримінальних провадженнях. Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, у разі визнання судом його винним, може переховуватися від органів досудового розслідування.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконно впливати на свідків

у цьому кримінальному провадженні

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

Крім того, ОСОБА_4 у силу того, що понад 16 років час працював у системі МВС без обрання йому запобіжного заходу під час досудового розслідування, матиме можливість, використовуючи свій авторитет, зв`язки в правоохоронних органах, а також здобутий досвід, впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть бути обізнаними про обставини вчинення досліджуваного злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин вчинення кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини зі свідками та схиляти їх до зміни наданих слідству показань або до дачі вигідних для нього показань у майбутньому.

Окрім цього, у кримінальному провадженні ще не встановлено та не допитано усіх осіб, які можуть бути обізнаними про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину.

За таких обставин ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, що даний ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором, доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

При цьому застосування інших м`якіших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного постійного місця роботи або джерел його доходів, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У той же час обставини, що зазначені захисником підозрюваного, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, а також пом`якшують покарання, проте не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного, виходячи з конкретних обставин справи.

Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Розмір застави, у відповідності до пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 за організацію незаконного перетину державного кордону України кошти у сумі 12 тисяч доларів США, що в перерахунку складає 495 882,20 грн.

Також слідчий суддя враховує, що згідно декларації ОСОБА_4 , поданої за 2024 рік, у нього у власності перебуває земельна ділянка та два автомобілі марки «Фолькваген», а також у власності дружини перебуває земельна ділянка. Протягом 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Верховинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, отримав грошове забезпечення у сумі 417 374 гривень, а протягом січня - серпня 2025 року 269 893 гривень.

З огляду на викладене, застава у розмірі, визначеному пунктом 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Сторона обвинувачення вважає, що для забезпечення належного виконання ОСОБА_4 своїх обов`язків як підозрюваного та обов`язків, які можуть бути на нього покладені ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу, необхідно визначити розмір застави більший, аніж вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме заставу у розмірі 495 882,20 грн.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, необхідно визначити підозрюваному заставу у межах 163,7 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 495 882,20 грн (чотириста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні двадцять копійок).

На переконання слідчого судді, саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_4 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Також слідчий суддя вважає, що даний розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного з огляду на характер вчиненого діяння, тривалість протиправної діяльності та суму отриманих від неї незаконних доходів.

Окрім цього, слідчий суддя, відповідно до частини третьої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

За змістом частини другої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином, строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту взяття під варту, а саме з 24 вересня 2025 року.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання підлягає задоволенню і слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 листопада 2025 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, та визначити розмір застави у межах 163,7 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 листопада 2025 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з 24 вересня 2025 року

Тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Розмір застави визначити у межах 163,7 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 495 882 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні двадцять копійок у національній грошовій одиниці, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в національній грошовій одиниці (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

?прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

?не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду територію Івано-Франківської області;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, що підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 22 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1