Справа № 946/8429/25
Провадження № 1-кс/946/2132/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області ОСОБА_5 від 30.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000661 від 03.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2025 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою, якою просить скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області ОСОБА_5 від 30.05.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000661 від 03.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146 КК України.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що 13 жовтня 2025 року у приміщенні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області отримано постанову тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділу Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000661 від 03.05.2025 року, яку було винесено 30.05.2025 року. Підставою про закриття кримінального провадження зазначена відсутність ознак кримінального правопорушення. Кримінальне провадження закрите за п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки її прийняттю не передувало проведення належного досудового розслідування із встановленням фактичних обставин справи, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. З моменту подачі заяви про вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України слідчий не вчинив жодних слідчих дій направлених на збирання доказів. Слідчий жодного разу не допитав потенційних підозрюваних, не викликав потерпілого як заявника для допиту, щоб він міг у процесуальний спосіб дати покази, не допитав свідків події, не витребував жодного відео з камер спостереження чи боді-камер посадових осіб, про вчинення злочину. Крім того, посадова особа посилаючись на військовий стан в Україні жодним чином у постанові, не обґрунтував затримання ОСОБА_4 та подальше його утримання кілька днів у ізоляції. З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчими органами було встановлено факт затримання та незаконного (безпідставного) утримання ОСОБА_4 декілька днів в ізоляції від суспільства, що вказує на протиправність дій посадових осіб. Мотив та підстави утримання мають бути встановлені досудовими слідчими органами. Оскаржувана постанова не була своєчасно направлена потерпілому, постанову отримано 13.10.2025 року, таким чином строк оскарження постанови не пропущено.

У судовому засіданні представник скаржника у повному обсязі вимоги поданої скарги підтримав, просив її задовольнити. Не вчиненні усі необхідні первинні слідчі дії.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, проте слідчий Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області надав заяву про розгляд скарги без участі, проти задоволення скарги заперечує.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення представника скаржника, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, з огляду наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0001370 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

30.05.2025 року заступник начальника СВ Ізмаїльського РВП ГУНП ОСОБА_5 прийняв постанову про закриття кримінального провадження №0001370 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Копію постанови скаржник отримав 13 жовтня 2025 року, тому строк звернення до слідчого судді не пропущений.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята у зв`язку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування слідчим в постанові зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 26.04.2025 близько 13:00 години, рухався на таксі разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , останні їхали з кладовища, розташованого поблизу с. Лощинівка до м. Ізмаїл. На блок посту «Саф`яни», розташованому при в`їзді до міста, співробітники ДПСУ попросили ОСОБА_4 пред`явити військово-облікові документи, на що останній повідомив про їх відсутність. Після, на блок пост «Саф`яни» прибув старший інспектор прикордонної служби відділення моніторингу обстановки ВПС «Ізмаїл» (тип Б) ОСОБА_7 , котрий склав відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 202 КУпАП. 28.04.2025 помічником начальника відділу-начальником відділення моніторингу обстановки ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_8 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 247189 відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 202 КУпАП та визнано винним й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який правопорушником, у подальшому, сплачено. Після складення адміністративних матеріалів, 26.04.2025 з блок поста ОСОБА_4 добровільно разом з матір`ю та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 проїхав до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується показами ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , адже ОСОБА_4 перебував у розшуку за ст. 210 КУпАП. Знаходячись в ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час прийому їжі, ОСОБА_4 , розбивши тарілку, наніс самостійно собі тілесні ушкодження, а саме порізав живіт через небажання знаходитись в РТЦК, що підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування відеозаписом з нагрудної камери, показами працівника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , медичним працівником ОСОБА_11 показами ОСОБА_12 й ОСОБА_13 . Окрім цього, у ході досудового розслідування ОСОБА_4 зазначив, що у нього наявні претензії до співробітника ДПСУ, адже через його дії було викликано працівників РТЦК та СП, які утримували його в ІНФОРМАЦІЯ_3 кілька днів, що призвело до унеможливлення піклуватись за своїми домашніми тваринами, які залишились без догляду. Відповідно, в рамках вказаного кримінального провадження відсутні будь-які ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, оскільки органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку та військової служби, мобілізації й мобілізаційної підготовки, а саме: співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 виконувались необхідні дії, спрямовані на проведення відповідних перевірок осіб на підставі ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відносно ОСОБА_4 з метою підтвердження чи спростування того факту, що останній придатний до військової служби. Отже, в ході проведення досудового розслідування перевірені обстави зазначеного кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності. В ході досудового розслідування виконані всі необхідні слідчі процесуальні дії, пов`язанні із збиранням та перевіркою доказів, тобто обставини події досліджено повно та всебічно, та можливість отримання додаткових доказів, які мають значення для кримінального провадження, вичерпана. Зібрані в ході досудового розслідування докази не засвідчують факти і обставини, які прямо чи опосередковано б доказували вчинення кримінального правопорушення про яке написана заява.

Постанова про закриття кримінального провадження майже повністю складається із цитування законодавства України. Та потім у постанові про закриття кримінального провадження від 30.05.2025 року робиться висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя, виходячи з ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Так, оскаржувана постанова не є вмотивованою, в ній не зазначено, які саме докази були досліджені, відсутня повна та вичерпна оцінка наявних доказів. Не вказано в постанові, які слідчі дії проведені, не зазначено, виходячи з чого зроблено висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Тобто в основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, але ж відсутні вичерпні посилання на докази для прийняття такої постанови, слідчим не надано оцінку зібраним доказам та не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, не усунуто встановлених протиріч.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що слідчим в оскарженій постанові не надана належна повна оцінка зібраним доказам та не доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження.

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, то в оскаржуваній постанові не зазначено, яких висновків дійшов слідчий, що стало підставою для закриття кримінального провадження, який елемент складу кримінального правопорушення відсутній.

Також представник скаржника обґрунтовано посилається на протиправність нездійснення слідчим допиту потерпілого, потенційних підозрюваних, свідків події, не витребування відео з камер спостереження чи боді-камер посадових осіб, про вчинення злочину, при цьому слідчим не спростовано таких тверджень скаржника.

Крім того, в поданій заяві про злочин, заявник наголошує, що його утримували в Ізмаїльському РТЦК кілька днів, стосовно нього здійснювалися погрози, однак слідчий не надав жодної правової оцінки таким твердженням.

Таким чином, з огляду на викладене, вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування. Слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення слідчого є наслідком неналежного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та передчасними, а відтак таке слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області ОСОБА_5 від 30.05.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000661 від 03.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146 КК У країни.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області ОСОБА_5 від 30.05.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000661 від 03.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146 КК У країни, задовольнити.

Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області ОСОБА_5 від 30.05.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000661 від 03.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 29.10.2025р. о 09:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1