ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2308/25 Справа № 190/1055/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

30 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного судуДніпропетровської області від 02 червня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ухвали суду, до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою П`ятихатського районного судуДніпропетровської області від 02 червня 2025 року, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На вказану ухвалу суду засудженим ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу П`ятихатського районного судуДніпропетровської області від 02 червня 2025 року скасувати. Вважає, що оскаржувана ухвала суду є не законною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні,думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги засудженого,дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , який зроблено комісією ДУ "П`ятихатська виправна колонія № 122", - засуджений довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За час відбуття покарання має 5 (п`ять) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та мав 1 (одне) стягнення у вигляді догани (суперечка з адміністрацією), яке погашено у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України однією із основних підстав для застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Виправлення засудженого/ї має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Пленум ВСУ у п. 17 Постанови від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, не досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, його поведінка не може свідчити про його виправлення та готовності до самокерованої право слухняної поведінки

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: