Справа № 513/1107/25
Провадження № 1-кп/513/66/26
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в с.Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 40000567 від 20 квітня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Плахтіївка Саратського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, неодружений, здобувач освіти Фахового коледжу Одеського Національного технологічного університету,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

у с т а н о в и в:

29 серпня 2025 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Між потерпілим ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_4 11 вересня 2025 року була укладена угода про примирення за умовами якої сторони також вважають, що для укладення цієї угоди істотне значення мають наступні обставини: 1. З`явлення із зізнанням ОСОБА_7 , його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; 2. Відшкодування ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_5 спричиненої злочином шкоди (сюди входять оплата витрат на медикаменти, оплата проїзду до лікарні і назад, а також компенсація моральної шкоди). В результаті чого потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 вважають, що їм було компенсовано матеріальну і моральну шкоду в повному обсязі. Дані обставини, є обставинами, які відповідно до положень п. п. 1, 2 ст.66 КК України, пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено. Отже, сторони прийшлі згоди, що ОСОБА_7 потрібно назначити покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, зазначивши, що відсутні підстави застосування ст.69 КК України та угода не відповідає вимогам КК та КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено, визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Крім того, обвинувачений заявив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та погоджується із застосуванням узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 зазначили, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Просили затвердити укладену угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Вислухавши сторони кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до висновку про відмову в затвердженні угоди про примирення з таких підстав.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди.

Згідно обвинувальному акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яка передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до частин 3 та 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку та може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом встановлено, що умови угоди суперечать вимогам КПК України та КК України, оскільки угода не відповідає інтересам суспільства, в тому числі щодо визначеної сторонами угоди міри покарання обвинуваченому, ураховуючи, що неповнолітній ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, окрім того, визначене в угоді покарання не відповідає тяжкості злочину.

Санкція ч.1 ст.286-1 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Відповідно до ч. 4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням.

Водночас, вказане кримінальне правопорушення має двооб`єктний склад, а саме: основним безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286 КК України, і лише його додатковим обов`язковим об`єктом виступає життя і здоров`я особи.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» у такій категорії кримінальних проваджень угоди про примирення не допускаються.

Як вже зазначалося вище, сторони угоди узгодили покарання із застосуваннямст. 69 КК України у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Однак, визначене в угоді покарання явно не узгоджується із вимогами ст. 65 КК України та не враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому такі умови угоди не відповідають інтересам суспільства, у зв`язку з чим у затвердженні угоди про примирення необхідно відмовити.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», прийнятим ВР України 16 лютого 2021 року, з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, КК України доповнено ст. 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкціяст. 286 КК України.

Отже, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, цим же законом внесені зміни до ст. ст.45-48, 75 КК України щодо прямої заборони на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, примиренням винного з потерпілим, з передачею особи на поруки, у зв`язку зі зміною обстановки, а також звільнення від відбування покарання з випробуванням при засудженні за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, Кримінальним кодексом України прямо заборонено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного із потерпілим (ст.46 КК України).

За положеннями ст.1 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга №6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Отже, враховуючи, що угода про примирення, укладена 11 вересня 2025 року між потерпілим ОСОБА_5 за участю законного представника ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , не відповідає нормам чинного Закону про кримінальну відповідальність, суд вважає за необхідне відмовити у затверджені угоди та продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Також суд роз`яснює, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається (ч.8 ст. 474 КПК України).

Керуючись ст.ст. 314, 369-372, 376, 474 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 11 вересня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000567 від 20 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України - відмовити.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України продовжити в загальному порядку, у зв`язку з чим провести підготовче судове засідання згідно вимог ст. 314 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1