Справа 127/1852/26
Провадження 1-кс/127/842/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 про накладення арешту майна, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 30.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту майна.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що наказом в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області ОСОБА_4 № 113-о від 04.08.2022 ОСОБА_5 призначено на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами позапланових та фактичних перевірок управління правового забезпечення ГУ ДПС у Вінницькій області.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Так, у 2025 році (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, виник умисел на вимагання від громадян призовного віку та отримання від них неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, шляхом здійснення впливу на посадових осіб закладів МОЗ України та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, які є уповноваженими особами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування для оформлення вказаним особам фіктивної групи інвалідності.

У подальшому, з метою реалізації вищезазначеного злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, будучи працівником правоохоронного органу, ОСОБА_6 залучив ОСОБА_7 до своєї протиправної діяльності, реалізуючи яку, вказані особи почали підшукувати осіб призовного віку, які б для оформлення фіктивної групи інвалідності погодились на вимоги щодо надання їм неправомірної вигоди. Встановлено, що виконання злочинного умислу полягало у здійсненні впливу на знайомих посадових осіб закладів охорони здоров`я та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи з метою оформлення фіктивних документів щодо перебування осіб на стаціонарному лікуванні, проходження медичних досліджень та документального підтвердження відповідного стану здоров`я для подальшого оформлення групи інвалідності.

Надалі, реалізуючи вищезазначений злочинний умисел, 29.10.2025 ОСОБА_5 зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_8 . Так, у ході особистої зустрічі із ОСОБА_8 , знаючи про те, що останньому необхідно явитись до ТЦК та СП для уточнення даних за повісткою, повідомив останньому, що у нього є знайомі в закладах охорони здоров`я, які зможуть оформити йому фіктивний лікарняний лист, який буде підставою неявки до ТЦК та СП, а в подальшому він спільно зі своїм знайомим ОСОБА_7 , зможе посприяти в оформленні ОСОБА_8 фіктивної групи інвалідності, із врахуванням вищезазначеного лікарняного листа що дозволить йому ухилятись від військової служби та мобілізації. Разом з цим, ОСОБА_5 висунув неправомірну вимогу ОСОБА_8 , щодо передачі ОСОБА_5 неправомірної вигоди за вищевказане сприяння в оформленні групи інвалідності. Окрім цього, своїми невербальними діями, ОСОБА_5 чітко дав зрозуміти ОСОБА_8 , що в разі його відмови від вказаної вимоги, останній не зможе оформити лікарняний лист, який у подальшому буде необхідною підставою для неявки до ТЦК та СП та однією з підстав для подальшого оформлення фіктивної групи інвалідності, в чому ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 посприяє, шляхом впливу на уповноважених осіб закладів МОЗ України та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи. На вищевказану вимогу ОСОБА_8 погодився.

Після цього, 03.11.2025, ОСОБА_5 висловив вимогу ОСОБА_8 передати йому 500 доларів США за сприяння в оформленні лікарняного листа, який у подальшому буде необхідною підставою для неявки до ТЦК та СП та однією з підстав для подальшого оформлення фіктивної групи інвалідності.

Надалі, 03.11.2025, близько 20.00 по вул. Соборна, 10-а, у м. Вінниці, біля магазину «Рошен», на виконання попередньої вимоги, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 500 доларів США (що складає 20 945 грн станом на 03.11.2025) за вчинення вищезазначених дій та отримання відповідної документації.

В продовження вищевказаного єдиного злочинного умислу, 24.11.2025 ОСОБА_5 , зустрівшись із ОСОБА_8 біля Вінницької міської ради, за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59, висунув вимогу останньому щодо передачі йому 800 доларів США за сприяння в оформленні фіктивного стаціонарного лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Вінницької обласної ради «Клінічний центр інфекційних хвороб», що знаходиться за адресою: Вінницька область, с. Березина, вул. Каштанова, буд. 5 та відповідної виписки про його проходження, а також за подальше здійснення ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 впливу на співробітників закладів охорони здоров`я та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи з метою оформлення ОСОБА_8 фіктивної групи інвалідності, на що ОСОБА_8 вимушено погодився.

На виконання вищевказаної вимоги, 25.11.2025 на автомобільній стоянці біля приміщення ГУ ДПС у Вінницькій області по вул. Хмельницьке Шосе, 7, у м. Вінниці, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 800 доларів США (що складає 33 896 грн станом на 25.11.2025) за вчинення вищезазначених дій та отримання відповідної документації.

В подальшому, діючи з єдиною злочинною метою, шляхом створення документальних умов та підстав для оформлення фіктивної групи інвалідності, у тому числі шляхом здійснення впливу на різних співробітників закладів охорони здоров`я та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, які є уповноваженими особами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, з метою отримання чергової частини неправомірної вигоди, у ході телефонних розмов 05.12.2025 та 22.12.2025 ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про необхідність проходження ним МРТ та отримання відповідного висновку із відомостями про стан його здоров`я, які не будуть відповідати дійсності та, з урахуванням зробленого висновку, стануть ще однією з підстав для подальшого проходження фіктивного лікування за для створення умов для оформлення ОСОБА_8 групи інвалідності.

Після цього, у ході спільної телефонної розмови 30.12.2025, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 підтвердили ОСОБА_8 попередньо висунуту вимогу про необхідність проходження ним обстеження МРТ у кардіоцентрі, що розташований по вул. Пирогова, у м. Вінниці. При цьому, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що такий знімок МРТ буде коштувати 1 200 доларів США.

Продовжуючи єдиний злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 09.01.2026 у ході зустрічі із ОСОБА_8 , підтвердив йому раніше висловлені вимоги щодо передачі неправомірної вигоди та повідомив останньому, що для подальшого оформлення фіктивної групи інвалідності йому необхідно спочатку здійснити МРТ обстеження, після чого необхідно пройти лікування в кардіоцентрі, що коштуватиме орієнтовно 25 000 грн, і в подальшому, через деякий час, буде розпочато процес оформлення фіктивної групи інвалідності шляхом здійснення впливу на посадових осіб, уповноважених на виконання функцій держави - Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, що коштуватиме орієнтовно 3500-4000 доларів США, на що ОСОБА_8 вимушено погодився.

Після цього, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на вимагання неправомірної вигоди в ОСОБА_8 за вплив на прийняття рішення співробітниками закладів МОЗ України та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, які є уповноваженими особами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, з метою оформлення останньому фіктивної групи інвалідності, 15.01.2025, перебуваючи у автомобілі марки Nissan Rogue, д.н.з НОМЕР_1 , припаркованої на автомобільній стоянці біля приміщення ГУ ДПС у Вінницькій області по вул. Хмельницьке Шосе, 7, у м. Вінниці, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 1200 доларів США (що складає 51 744 грн станом на 15.01.2026) за обіцянку здійснити вплив на співробітників закладів МОЗ України у виготовленні МРТ дослідження ОСОБА_8 з відповідними відомостями про стан здоров`я останнього, які не відповідають дійсності, необхідного для подальшого процесу оформлення фіктивної групи інвалідності ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_5 був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто у в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Так, з урахуванням викладеного, 15.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

З урахуванням викладеного, наявні підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_7 , у зв`язку із тим, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачено покарання у виді конфіскації належного йому майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З урахування викладеного, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_7 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58.5 кв. м., яка згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта належить на праві приватної власності в розмірі 1/1 частки ОСОБА_7 ;

Враховуючи викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання, а також надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на вказане, з метою забезпечення арешту майна, власник майна в судове засідання не викликався.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої та другої статті 172 КПК України.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням викладеного, 15.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до отриманої інформації встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта належить на праві приватної власності в розмірі 1/1 частки ОСОБА_7 - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58.5 кв.м.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що вище вказане майно підозрюваного не вилучене, а тому є необхідність у накладені арешту на зазначене майно підозрюваного ОСОБА_7 , з метою запобігання спроб останнього, чи третіх осіб від імені підозрюваного, відчужити вказане майно до моменту його фактично арешту у відповідному державному органі, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого, про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 107, 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58.5 кв.м., яка згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта належить на праві приватної власності в розмірі 1/1 частки ОСОБА_7 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 .

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя