Провадження №11-сс/801/772/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595 від 10.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що солдат ОСОБА_8 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2025 № 49, призначено на посаду курсанта навчального взводу навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 16.03.2025 солдат ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, залишив «Ємільчанську лікарню» Ємільчанської селищної ради Житомирської області, що розташована за адресою: Житомирська області, селище Ємільчено та попрямував до місця свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до моменту його затримання, тобто до 10.09.2025.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 , обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

11.09.2025 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у нез`явленні військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, тривалістю понад три доби, тобто в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінальному правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: доповіддю військової частини від 18.03.2025 № 812/10246, наказами, протоколом затримання особи, повідомленням про підозру, та іншими матеріалами в сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки;

2) незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи викладене, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив клопотання задовольнити.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року - задоволено клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 10.09.2025 по 08.11.2025 включно.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень. У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що прокурором та слідчим не доведено існування ризиків у кримінальному провадженні. Слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що відомості до ЄРДР внесли 10.09.2025, тобто через шість місяців після вчинення кримінального правопорушення 04.03.2025. У цей період ОСОБА_8 проживав з батьками похилого віку, які знаходяться на його утриманні, у м. Вінниця та нікуди не виїжджав, не переховувався. Також слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що підозрюваний позитивно характеризується, має стійкі релігійні переконання, є прихожанином Релігійної Громади Християн Віри Євангельської Незалежної Помісної Церкви «Благодать», звернувся із заявою про проходження альтернативної військової служби. Вважає, що необхідність застосування запобіжного заходу без визначення розміру застави ні слідчим, ні прокурором не доведена, тому з огляду на обставини справи та відсутність ризиків підозрюваному необхідно визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов?язків, передбачених КПК України.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вказав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як убачається із апеляційної скарги, стороною захисту не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000595 від 10.09.2025 ОСОБА_8 10.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання, та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів сторони захисту, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Отже, ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх імовірності. Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. При встановленні ризиків апеляційний суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Крім того, ризик переховуватися від органу досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем 16.03.2025, згідно з підозрою самовільно залишив « ОСОБА_10 », тобто тривалий час був відсутній на військовій службі.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що відомості до ЄРДР внесли 10.09.2025, тобто через шість місяців після вчинення кримінального правопорушення від 04.03.2025, на переконання колегії суддів, не свідчать про відсутність ризику переховування. Навпаки початок кримінального провадження та серйозність висунутої підозри, відповідно тяжкість можливих правових наслідків кримінально-правового переслідування ОСОБА_8 державою, роблять ризик переховування ще більш актуальним, ніж до внесення відомостей до ЄРДР.

Також ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний разом зі свідками проходили військову службу в одній військовій частині, що може створити умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків.

Обґрунтованим є і ризик можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він, будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, тобто вбачає за можливе порушення військової дисципліни.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначених ризиків.

Таким чином, колегія суддів ставиться критично до тверджень сторони захисту щодо недоведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявні в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді триманням під вартою з визначенням застави є суперечливими, оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий,є прихожанином Релігійної Громади Християн Віри Євангельської Незалежної Помісної Церкви «Благодать» ТА звернувся із заявою про проходження альтернативної військової служби самі по собі не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не зменшують існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у оскаржуваній ухвалі.

Крім того, як убачається із тексту оскаржуваної ухвали, ці обставини були враховані слідчим суддею під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

При цьому колегією суддів також ураховуються положення ч. 8 ст. 176 КПК України, які містять імперативну вимогу про застосування під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги щодо не визначення розміру застави, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.407 КК України.

ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Унаслідок повномасштабного військового вторгнення російської федерації в Україні введено військовий стан, а ОСОБА_8 підозрюється у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, тривалістю понад три доби, що є злочином проти встановленого порядку несення військової служби, що поза розумним сумнівом свідчить про існування суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні.

Отже, законодавець наділив суд дискреційними повноваженнями щодо можливості не визначати розмір застави, а враховуючи наведені обставини цього кримінального провадження, колегія суддів ретельно перевіривши доводи сторони захисту, дійшла висновку про відсутність підстав у цьому кримінальному провадженні для застосування стосовно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для визначення у даному кримінальному провадженні застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Жодних медичних документів про неможливість утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, апеляційному суду не надано.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4