Справа № 553/4586/25
Провадження № 1-кп/553/810/2025
В И Р О К

Іменем України

18.12.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в режимі відеоконференціїї виділене в окреме провадження для розгляду угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим кримінальне провадження № 0000353 від 29.08.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,не одруженого ,освіта середня

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, ВСТАНОВИВ:

З обвинувального акту встановлено, що 29.08.2025 після 13 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 36, діючи умисно, усвідомлюючи що ОСОБА_6 с працівником правоохоронного органу, який знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, з метою покинути місце проведення слідчої дії обшуку, штовхнув останнього, в результаті чого ОСОБА_6 впав на землю та отримав перелом суглобового відростку лівої лопатки, чим умисно заподіяв йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи, органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу прокуратури с прокурор окружної прокуратури.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. ОСОБА_6 згідно наказу керівника Полтавської обласної прокуратури від 15.03.2021 № 121к переведений на посаду прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, службове посвідчення № 068523 дійсне до 01.03.2028. Таким чином ОСОБА_6 с працівником правоохоронного органу.

Установлено, що 29.08.2025 працівниками управління протидії кіберзлочинності Офісу Генерального прокурора із залученням прокурорів Полтавської окружної прокуратури проводився обшук приміщення за адресою АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні №0000144 від 23.07.2025 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, після 13 год. 00 хв., прокурор Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 , під час виконання своїх службових обов`язків, у складі групи прокурорів у кримінальному провадженні за участі понятих, прибув для проведення обшуку, за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 36, на підставі ухвали слідчого судді, згідно якої у вказаній будівлі невстановлені особи вчиняли шахрайські дії, які пов`язані і незаконною діяльністю «call-центр».

ОСОБА_6 разом з іншими прокурорами групи прокурорів та понятими перебував поблизу вхідних дверей до вказаного будинку, виконуючи свої службові обов`язки, в цей час, група людей в кількості близько 30 осіб відчинили двері та почали бігти в різі сторони.

Потерпілий ОСОБА_6 намагався припинити втечу осіб, які могли бути причетними до здійснення незаконної діяльності. У цей час, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що перед

ним працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, з метою уникнути участі у проведенні слідчої дії відштовхнув потерпілого. Від даного поштовху ОСОБА_6 упав на землю ,тримаючи ОСОБА_4 правою рукою за одяг.

Відчувши сильний біль, потерпілий відпустив ОСОБА_4 , який зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до довідки № 12186 від 29.08.2025 і висновку судово-медичного експерта ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 29.08.2025 після 13 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 36, діючи умисно, усвідомлюючи що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, який знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, з метою покинути місце проведення слідчої дії обшуку, заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме: в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

30.10.2025 між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 345 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Також вказаною угодою визначене покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 з урахуванням обставин, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини в повному обсязі щодо усіх обставин його вчинення, повне відшкодування завданої потерпілому шкоди, а також з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують його покарання,передбачених ст. 67 КК України, позитивно характеризується, не має судимості, сторони узгоджують призначити ОСОБА_4 необхідне та достатнє для його виправлення покарання за ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються на звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладатимуться на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України будуть визначені судом при затвердженні угоди.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений, прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно п. 3 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

При цьому, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь

потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Також прокурором, в обґрунтування можливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України, вказано на існування кількох обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування шкоди, завданої потерпілому, відсутність судимостей, позитивна характеристика за місцем проживання, забезпечення швидшого судового провадження, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, вивченням особистості ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться .

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Так, суд вважає, що є підстави для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, оскільки існують обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування шкоди та з урахуванням особи обвинуваченого суд, вважає можливим призначити узгоджене сторонами угоди основне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.

Цивільний позов не заявлявся, понесені у кримінальному провадженні витрати відсутні. Питання щодо долі речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 473- 475, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.10.2025, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1