УХВАЛА

11.12.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

подане слідчим СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0001835 від 04.12.2025,

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, не працюючого, адреса реєстрації відсутня, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.

Як зазначено у клопотанні, 04.12.2025. приблизно о 15 год 36 хв, ОСОБА_5 , перебував неподалік будинку №29 що по вул. Київській у м. Житомирі, де разом з ним перебував малознайомий йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи у вказаному місці у зазначений час. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи при цьому, що шляхом нанесення ударів ножем в область життєво важливих органів людини можливо заподіяти їй смерть, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , взяв до руки достовірно невстановлений предмет, схожий на ніж, який зберігав при собі, та тримаючи його у своїй правій руці наніс один удар в напрямку з переду назад в область грудної клітки ОСОБА_7 .Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у виді: колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітки по середньо-ключичній лінії, в проекції 8-го міжребер`я, раньовий канал якої проходить зверху - вниз, зліва - на право, проникає в плевральну порожнину, що призвело до розвитку гемопневмотораксу (наявність крові та повітря в плевральній порожнині) зліва, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть ОСОБА_7 не настала, з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому було вчасно надано медичну допомогу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 04.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення для впізнання з потерпілим ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення; висновком експерта №2637 від 05.12.2025; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий вказує, що під час досудового розслідування зазначеними доказами встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за якими останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 сторона обвинувачення вказує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий вказує, що враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком до десяти років, існує реальний ризик переховування останнього від органів досудового розслідування. Вік підозрюваного ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування. Разом з цим, підозрюваний ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, сім`ї та постійного місця проживання, а місце реєстрації взагалі відсутнє.

Також, ніж, якій є знаряддям злочину та має суттєве доказове значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, на даний час не відшукано, та ОСОБА_5 відмовляється повідомляти органу досудового розслідування його місцезнаходження, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може знищити вказаний предмет.

Слідчий також зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде як особисто, так і через інших осіб незаконно впливати на свідків, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню та змусить їх змінити показання в частині непричетності його до інкримінованого кримінального правопорушення. Основним очевидцем подій є свідок ОСОБА_8 , якій повідомив, що знайомий з ОСОБА_5 близько 5 років та перебуває з ним у товариських відносинах, що дає підстави вважати що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може в першу чергу чинити вплив на вказаного свідка з метою схилити його до зміни показів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний не судимий в силу ст.89 КК України, однак на розгляді у Житомирському районному суді перебуває кримінальне провадження №0000029 від 13.07.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України. Це свідчить про сталий кримінальний намір і систематичне ігнорування норм кримінального закону, відсутність бажання виправитися та продовження злочинної поведінки.

На переконання слідчого, наявність зазначених ризиків вказує на необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш тяжкі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, додатково пояснили, що підозрюваний від допиту відмовився, при спілкуванні повідомив, що тілесні ушкодження наніс ножицями, які знайшов на місці.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що з потерпілим раніше знайомий не був, випадково з ним зустрівся, останній побив підозрюваного, між ним виник конфлікт. Тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв та не знає про природу їх походження. Можливо вчиняв якісь дій, однак був у такому стані, що не пам`ятає, що робив, потерпілий його спровокував. Має намір співпрацювати зі слідством. Просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Захисник у судовому засіданні вказала, що підозру вважає необґрунтованою, дії потерпілого були неправомірними, ризики, заявлені стороною обвинувачення, є необґрунтованими. Підозрюваний притягувався до кримінальної відповідальності, однак у розшуку жодного разу не перебував. ОСОБА_5 має місце проживання та працює неофіційно. Місцем його проживання є житло тітки у с. Кошарища, де він може відбувати домашній арешт. Також є необґрунтованим ризик знищення предмету, оскільки сторона захисту також зацікавлена у його віднайдені для спростування вини підозрюваного. Просила обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001835 від 04.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В ході досудового розслідування 05.12.2025 ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочини, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не погоджується з доводами захисника щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри з огляду на те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя зауважує, що із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з особами, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань на стадії судового розгляду, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя бере до уваги, що знаряддя вчинення кримінального правопорушення наразі не відшукане, тому посилання сторони обвинувачення на наявність такого ризику слідчий суддя вбачає обґрунтованим.

Доводи клопотання про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає також обґрунтованим, зважаючи на особу підозрюваного, його соціальний статус, те, що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України та на розгляді у Житомирському районному суді перебуває кримінальне провадження №0000029 від 13.07.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України.

При оцінці наявності вищевказаних ризиків слідчий суддя також враховує, що підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, отже відсутні стимули та фактори, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наразі, оцінивши зміст клопотання, слідчий суддя вважає, що встановлені наявні ризики та обставини справи не дають підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням змісту клопотання, приписів п.1 ч.4 ст.183 КПК України, обставин кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31.01.2026 включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 31.01.2026 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-00 год 11.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1