Справа № 736/1083/25
Номер провадження 1-кп/736/131/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корюківка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000068 від 04 квітня 2025 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Первомайське, Глухівського району, Сумської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого професійно - технічну освіту, депутатом не являється, працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, не маючого на утриманні дітей, осіб похилого віку та з обмеженими соціальними можливостями, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , у період часу з 01.11.2024 по 28.03.2025, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, не маючи підґрунтя, систематично вчиняв домашнє психологічне та фізичне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є особою похилого віку, з якою спільно проживає в одному домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , що призводить до психологічних, фізичних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, 01.11.2024 близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 , що є особою похилого віку, домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у брутальній лайці та висловлюванні нецензурними словами, що могло призвести до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя останньої. Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 07.01.2025, за цим фактом, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Також, 02.11.2024 близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебував за адресою: АДРЕСА_1 , чим не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА № 499503 від 01.11.2024 про зобов`язання не перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої від домашнього насильства - ОСОБА_6 строком на три доби, що могло призвести до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої. Також, 04.11.2024 близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебував за адресою: АДРЕСА_1 , чим не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА № 499503 від 01.11.2024 про зобов`язання не перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої від домашнього насильства - ОСОБА_6 строком на три доби, що могло призвести до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої. Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.12.2024 за вказаними фактами ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства 30.11.2024 близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 , що є особою похилого віку, домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у брутальній лайці та висловлюванні нецензурними словами, хватанні за руки, що могло призвести до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя останньої. Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2025 за цим фактом ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Також, 27.03.2025 близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , відносно своєї матері ОСОБА_6 , що є особою похилого віку, вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у брутальній лайці та висловлюванні нецензурними словами, погрозі завдати тілесні ушкодження ножем, що могло призвести до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої. Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 09.04.2025, за цим фактом, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУПАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 020 гривень.

Однак, ОСОБА_3 будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері, належних висновків не зробив та знову 28.03.2025 близько 00 години 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є особою похилого віку, домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурної та брутальної лайки, словесних погрозах, приниженні, залякуванні, висловлюванні образ, погрозі спалити заживо в будинку, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, психологічних страждань та погіршення якості життя.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (СЕТS №20) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства. Які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже своїми умисними діями ОСОБА_3 згідно з статтями 1-3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі умисного систематичного психологічного та фізичного насильства, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та пояснив, що він раніше вживав алкогольні напої досить часто і після цього періодично сварився зі своєю матір`ю, ображав її, чим здійснював психологічне та фізичне насильство над потерпілою. У вчиненому щиро розкаюється, зазначив, що змінив своє ставлення до життя, не п`є, офіційно працевлаштувався, разом з матір`ю не проживає та не вчиняє сварок із нею.

Представник потерпілої особи під час судового засідання просив суворо не карати обвинуваченого, зазначив, що мати обвинуваченого цього не бажає, та просив не застосовувати до обвинуваченого такого Обмежувального заходу, як заборонити обвинуваченому наближатися до житла потерпілої особи протягом трьох місяців.

З врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Судом з`ясовано, що зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, тобто як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є не тяжким злочином.

З наданих у судовому засіданні прокурором та досліджених судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, працюючий, не має на утриманні дітей, осіб похилого віку та з обмеженими соціальними можливостями, за місцем проживання характеризується посередньо, за медичною допомогою в диспансерні наркологічне та психіатричні відділення не звертався.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі і для окремих осіб). Ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Із врахуванням усіх обставин кримінального провадження та зважаючи на відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції вказаної статті, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, із застосуванням до ОСОБА_3 обмежувального заходу, передбаченого ст. 91-1 КК України.

Матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід згідно зі ст. 91-1 КК України, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох) місяців.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1