Справа № 450/4362/25 Провадження № 1-кп/450/577/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000685 від 21.08.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Куликів Жовківського району Львівської області, українець, громадянин України, розлучений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець призваний по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 162, ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ

25.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації 23 травня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу під час мобілізації та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2023 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого техніка роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 ,

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачають необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05.30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Так, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 в порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 12 січня 2024 року не пізніше 11:00 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 , тривалістю понад три доби та продовжував вчиняти триваючий злочин до 21.08.2025, тобто моменту його затримання в порядку ст. 208 КПК України, яке відбулося по АДРЕСА_3 .

Відтак, у період з 12.01.2025 по 21.08.2025 солдат ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, встановлено, що 21 серпня 2025 року, близько 14 годин 00 хвилин екіпаж «Дзвін 103» в складі поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капрала поліції ОСОБА_7 під час несення служби, перебуваючи на автодорозі Н-09, 431 км., між населеними пунктами с. Давидів та с. Старе Село Львівського району Львівської області, було виявлено автомобіль марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з порушенням правил дорожнього руху, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 5,16 (рух по смугах). Працівниками поліції було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, однак водій автомобіля на законну вимогу працівника поліції здійснити зупинку не відреагував, а навпаки збільшив швидкість. Працівниками поліції було прийнято рішення про переслідування водія автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 на службовому автомобілі марки «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_3 . Однак, не зважаючи на ввімкнені відбиваючі червоно-сині ліхтарі та вимогу зупинитись, водій авто не реагував та не зупинився. Працівниками поліції було здійснено обгін даного транспортного засобу та заблоковано автомобіль, водій якого був змушений зупинитись.

Так, в ході встановлення особи водія авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 з метою складання адміністративних матеріалів, водію було запропоновано вийти з авто. Водій погодився та вийшовши з авто в останнього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього, на вимогу працівників поліції назвати свої дані та пред`явити документи на транспортний засіб та посвідчення водія, водій авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 назвався невірними даними. Працівник поліції ОСОБА_6 з метою унеможливити ОСОБА_4 сісти за кермо авто в стані алкогольного сп`яніння та покинути місце зупинки, повідомив ОСОБА_4 , що витягне ключ з замка запалювання та надасть ключ до авто тверезому водію, на що ОСОБА_4 погодився. Встановивши, що ОСОБА_4 вказує невірні дані щодо себе, працівник поліції ОСОБА_6 повторно пред`явив законну вимогу надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія. В подальшому, ОСОБА_4 імітуючи пошук документів в своїй сумочці, яка знаходилась при ньому через плече, дістав з вказаної сумки корпус гранати Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2 яка є осколковою оборонною ручною гранатою Ф-1 та відноситься до категорії бойових припасів.

Працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побачивши, що ОСОБА_4 тримає в лівій руці гранату Ф-1, з дотриманням заходів особистої безпеки, усвідомлюючи реальну загрозу їхньому життю та здоров`ю, відійшли від правопорушника на безпечну відстань. Після цього працівник поліції ОСОБА_6 неодноразово здійснив законну вимогу до ОСОБА_4 , щоб останній припинив правопорушення та залишив гранату на землі. Однак, ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії та не реагуючи на неодноразові законні вимоги працівників поліції їх припинити, став погрожувати поліцейському ОСОБА_6 застосуванням щодо нього гранати Ф-1 та почав вимагати ключі від автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 .

Поліцейський ОСОБА_6 реально сприймаючи погрозу вбивством, з метою недопущення застосування ОСОБА_4 бойової гранати Ф-1 щодо себе чи поліцейського ОСОБА_7 , повернув ОСОБА_4 ключі від авто, кинувши їх на землю в сторону ОСОБА_4 , при цьому продовжував заспокоювати правопорушника та вимагав покласти гранату Ф-1 на землю. ОСОБА_4 з метою уникнення затримання, піднявши ключі сів в авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 та направився автодорогою в с. Старе Село. Після того, поліцейський ОСОБА_6 з метою зупинки транспортного засобу застосував вогнепальну зброю, здійснивши постріл в напрямку коліс автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 . В подальшому поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дану подію повідомили на лінію «102» та продовжили переслідування ОСОБА_4 . Останній, в свою чергу, з метою уникнення затримання, зупинився в АДРЕСА_3 , швидко вийшов з авто, зачинивши дверцята та забіг на території домогосподарства що по АДРЕСА_3 , проник в господарське приміщення, де переховувався протягом приблизно 2 години 30 хв., тобто до моменту його затримання.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 345 КК України

Крім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог законодавства України про зброю та боєприпаси, які відносяться до речей, які вилучені з цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та можливість настання їх суспільно небезпечних наслідків, в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, а також положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної i охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.08.2025, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав вибуховий пристрій в кількості одного корпуса осколкової обороної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, та модернізований уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, які зберігав при собі. В подальшому, 21.08.2025, під час проведення працівниками поліції обшуку в автомобілі марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , який був припарований поблизу домогосподарства АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено корпус осколкової обороної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та модернізований уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, та які в конструктивному поєднанні є осколковою оборонною ручною гранатою Ф-1.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив придбання, зберігання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне проникнення іншого володіння особи, 21.08.2025, близько 14:30 годин, з метою уникнення відповідальності за вчинення правопорушень та з метою переховування від працівників поліції, прибув до територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та всупереч волі особи ОСОБА_8 , яка є власником домогосподарства, всупереч встановленому порядку, забіг, ти самим проник на територію господарства останньої. В подальшому, продовжуючи свій незаконний умисел, всупереч волі ОСОБА_8 через незачинені двері, проник в господарське приміщення, розташоване на території вказаного домогосподарства під АДРЕСА_3 , де переховувався від працівників поліції до моменту його затримання, порушивши тим самим гарантоване громадянам України право на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив порушення недоторканності іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю та вказав, що визнає усі обставини, що викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що проходив військову службу та 12.01.2025р. самовільно залишив військову частину, яка дислокувалась в Донецькій області через погане ставлення до нього з боку керівника. До моменту затримання переважно проживав вдома, підробляв ремонтом автомобілів. Підтвердив, що 21.08.2025р. керував автомобілем марки ВАЗ 21114 рухаючись в сторону м.Львова в районі с.Старе Село та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. Працівники поліції забрали від нього ключі від автомобіля, щоб він не міг продовжувати рух. Під час того як ОСОБА_4 витягав документи, які просили пред`явити працівники поліції із своєї сумочки, то вони побачили зверху в сумці гранату, яку він знайшов в лісі 21.08.2025р. та усвідомлював, що це є бойова граната. Працівники поліції почали відходити від нього та витягнули зброю, просили положити гранату на землю, ОСОБА_4 відмовився та вказував, що це не для них граната при цьому тримав гранату в руці та почав вимагати повернути йому ключі погрожуючи працівникам поліції гранатою. Працівник поліції кинув ОСОБА_4 ключі від автомобіля. ОСОБА_4 сів в машину та поїхав в сторону с.Старе Село. Працівники поліції його переслідували та почали стріляти по колесах. ОСОБА_4 налякався, та заїхавши в тупікову вулицю в населеному пункті с.Старе Село, вибіг з автомобіля та забіг через хвіртку в чуже домоволодіння, забіг у господарську будівлю і там переховувався. Припускає, що в цей час працівники поліції викликали спеціальний загін Корд, та коли такі прибули він сам вийшов із господарського приміщення та був затриманий.

У вчиненому щиро розкаюється, шкодує, що так сталось. Також ОСОБА_4 підтвердив, що має намір продовжити проходження військової служби.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали заяви про розгляд кримінального провадження без їхньої участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються учасниками судового розгляду і вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, та роз"яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

На підставі наведеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 162, ч.5 ст. 407 КК України доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України є правильною, так як він вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану; кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 345 КК України є правильною, так як він вчинив погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків; кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною, так як він вчинив придбання, зберігання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу; кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України є правильною, так як він вчинив порушення недоторканності іншого володіння особи.

За вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню, при визначенні виду та міри покарання, суд бере до уваги суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, характер вчинених діянь, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого,.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку..

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який, щиро розкаюється, котрий раніше не судимий, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає повністю, виявив бажання продовжувати проходити службу у складі Збройних Сил України, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1463 ОСОБА_4 на даний час ознак психічних розладів не виявляє, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; у період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 також ознак психічних розладів не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч. 1 ст.263 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч. 1 ст.345 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, за ч.5 ст.407 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Остаточне покарання слід призначити відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

За встановлених обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому в даному кримінальному провадженні, слід залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено. Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів складають 5794,10 грн. та підлягають стягненню в дохід держави за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 162, ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,

за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік,

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання 21 серпня 2025 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

транспортний засіб марки "ВАЗ" моделі "21114", VIN НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 , мобільний телефон марки "HONOR" в чохлі чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вважати повернутим власнику ОСОБА_4 ;

чоловічу барсетку з написом «Golf», чоловічі сандалі чорного кольору, футболка чорного кольору з написом Nero, шорти бежевого кольору, посвідчення водія НОМЕР_6 - повернути власнику ОСОБА_4 ;

пластикова тарілка, 2 кришки для пляшок, 2 пластикові стакани, корпус гранати Ф-1 з маркуванням 10762-77Т, підривач типу УЗРГМ-2, пляшка горілки знищити;

два компакт диски із копіями відеозаписів з нагрудних камер екіпажу Дзвін 103 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.08.2025 року на речові докази.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 5794,10 грн. (п`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні 10 копійок) витрат на залучення експертів.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1