Справа № 507/429/23
Провадження № 1-кп/507/2/2025
У Х В А Л А
"17" грудня 2025 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
30.01.2022 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_5 грубо порушила пункти: 10.1; 10.3. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із внесеними змінами, які зобов`язують водія:
п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»
п.10.3 «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися».
Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_5 в світлий час доби, без опадів, керуючи власним технічно справним автомобілем «МАZDA З», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи при собі реєстраційні документи на вказаний транспортний засіб та посвідчення водія, рухалась по асфальтованому сухому покриттю автодороги «Київ - Одеса» з боку міста Одеса в напрямку міста Київ за межами населених пунктів, на якій організований двосторонній рух та проїзна частина має по дві смуги руху в обох напрямках, зустрічні напрямки руху яких розділені між собою дорожньою розміткою та штучною спорудою, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах (металевим відбійником).
Під час руху по вказаній проїзній частині, водій ОСОБА_5 рухаючись по лівій смузі руху здійснювала випередження колони автопотягів. Завершуючи випередження водій ОСОБА_5 почала здійснювати перестроювання з лівої в праву смугу руху та в результаті проявленої неуважності, не переконалась в безпеці свого маневру, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкувала, не врахувала дорожню обстановку, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи технічну можливість запобігти дорожньо- транспортній пригоді, не надала дорогу водієві автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по правій смузі руху в попутньому напрямку, а проявляючи злочинну самовпевненість, продовжила рух автомобіля, в результаті чого, не впоралась з керуванням та на 338 км+550 м автодороги «Київ-Одеса» допустила зіткнення передньою правою кутовою частиною керованого нею автомобіля «МАZDA З», реєстраційний номер НОМЕР_1 з лівою боковою задньою частиною автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритого уламкового перелому крила лівої кубової кістки, забитої рани підборіддя», які по критерію небезпеки для життя, згідно п.2.2.2. «ПРАВИЛ СУДОВО- МЕДИЧНОГО ВИЗНАЧЕННЯ СТУПЕНЯ ТЯЖКОСТІ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ»( 1995 р.) відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.
Допущенні водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п 10.1,10.3 «Правил дорожнього руху України» створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_7 .
Отже, ОСОБА_5 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.
04.12.2025 року від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у кримінальному провадженні, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України. В обґрунтування захисник зазначив, що строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України відповідно до статті 49 КК України - сплив, а отже її має бути звільнено від кримінальної відповідальності.
17.12. 2025 в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_8 вищезазначене клопотання підтримали, просили його задовольнити. При цьому обвинувачена у судовому засіданні зазначила, що їй зрозумі суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає її виправдання чи визнання її невинною, тобто що ця підстава не є реабілітуючою.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання , просив закрити кримінальне провадження.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вказане питання він залишає на розсуд суду.
Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, думку присутніх учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Прокурор не змінював обвинувачення ОСОБА_5 та не висував їй додаткового обвинувачення.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Суд, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
За нормами ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення 30.01.2022 року і на час розгляду обвинувального акту станом на 17 грудня 2025 року в суді минуло понад три роки.
Прокурором не надано та у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення ОСОБА_5 від слідства та суду після вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення або про скоєння ним нових кримінальних правопорушень, судимості не має, в розшуку не перебуває.
Також, обвинувачена особисто надала свою згоду на закриття кримінального провадження щодо неї у зв`язку із закінченням строків давності в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття провадження в справі.
Крім цього, відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 № 3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) також зазначив: «Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду».
Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду, з роз`ясненням потерпілому його права вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження слід скасувати арешт з автомобілів, який було накладено ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області.
Відповідно до ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
У висновку ВП ВС (постанова від 17.06.2020 (справа No 598/1781/17, провадження No 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із:
1) витрат на правову допомогу;
2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;
3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;
4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.
Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова ОП ВС від 12.09.2022 року у справі No 203/241/17).
Відповідно до матеріалів досудового розслідування, експертизи були призначені слідчим, тобто ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування та суд.
Таким чином, враховуючи указаний вище висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, суд вважає, що витрати, понесені у вказаному кримінальному провадженні з ініціативи органу досудового розслідування на проведення експертиз, необхідно віднести на рахунок держави.
Крім того, потерпілий поніс витрати на оплату витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., що підтверджується наявною квитанцією про оплату юридичних послуг. Тому, з потерпілої ОСОБА_5 належить стягнути на користь потерпілого ОСОБА_9 процесуальні витрати в сумі 3000 грн., що складаються із витрат на правову допомогу.
Доказів про наявність та розмір інших процесуальних витрат по справі потерпілим суду не надано.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. 129, ч. 4 ст. 174, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288, 372 КПК України, суд, -
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Київ, громадянку України, з вищою освітою, раніше не судиму, проживаючого по АДРЕСА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст. 49 КК України.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати на надання правової допомоги сумі 3000 грн.
Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування віднести на рахунок держави.
Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що з цивільним позовом про відшкодування заподіяних збитків він вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:
- автомобіль легковий ВАЗ 2106 д/з НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ 2106 д/з НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 повернути ОСОБА_7 за належністю;
- автомобіль легковий MAZDA 3 д/з: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль MAZDA 3 д/з: НОМЕР_1 серії НОМЕР_6 залишити за належністю ОСОБА_5 , -
скасувавши арешт на вказане майно, який було накладено ухвалою від 01.02.2022 року слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій ОСОБА_5 , захиснику адвокату ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 , представнику потерпілого адвокату ОСОБА_10

Суддя: ОСОБА_1