ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/595/16-к Номер провадження 11-кп/814/238/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Златопільського (Первомайського) міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Глухова Сумської області, громадянина України, з вищою освітою, який проходить службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не судимого,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 365 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком 3 роки;

- ч. 2 ст. 127 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_8 спеціального звання «старший лейтенант поліції».

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

засуджено зач. 2 ст. 127 КК України на 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України, та виправдано за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Первомайський Харківської області, громадянки України, з професійно технічною освітою, не працюючої, мешканки АДРЕСА_4 , одруженої, не судимої,

засуджено за ч. 2 ст. 127 КК України на 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України, та виправдано за відсутності в її діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду встановлено такі обставини.

ОСОБА_8 , маючи спеціальне звання лейтенанта міліції, згідно із наказом № 475о/с від 24 грудня 2013 року проходив службу на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Первомайського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі СДІМ Первомайського РВ ГУМВС України в Харківській області).

Згідно з функціональними обов`язками дільничного інспектора міліції Первомайського РВ ГУМВС України в Харківській області, затвердженими начальником зазначеного відділу міліції 02 січня 2015 року, основними ОСОБА_13 , як дільничного інспектора міліції були: проведення загальної та індивідуальної профілактичної роботи серед жителів адміністративної дільниці; охорона громадського порядку та забезпечення громадської безпеки на території, що обслуговується; робота з населенням та громадськими формуваннями на адміністративній дільниці щодо охорони громадського порядку та громадської безпеки, профілактики правопорушень та боротьби зі злочинністю; участь разом з іншими службами та підрозділами органів внутрішніх справ у виявленні, попередженні, припиненні адміністративних правопорушень та злочинів, а також у розкритті злочинів, учинених на території адміністративної дільниці, основними функціями: забезпечення прав і свобод людини, її безпеки та захист від протиправних посягань, надання у межах своїх повноважень правової, соціальної допомоги та інших послуг населенню; налагодження співпраці з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, населенням і громадськими формуваннями з охорони громадського порядку у зміцненні правопорядку та профілактиці правопорушень; всебічне, повне й об`єктивне дослідження причин та умов, які призводять до вчинення правопорушень.

Відповідно до Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 550 від 11 листопада 2010 року (що діяло на час вчинення злочинів) та своїх функціональних обов`язків ОСОБА_8 , як дільничний інспектор міліції у своїй діяльності повинен був керуватися Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та цим Положенням, а свою діяльність здійснювати згідно із принципами, окрім іншого, законності, гуманізму, поваги до особи.

Обіймаючи вказану посаду ОСОБА_8 при виконанні покладених на нього завдань та службових обов`язків, окрім іншого, був наділений правом:

вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці усні попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені законодавством України заходи примусу;

доставляти до міськрайоргану і затримувати осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, якщо вичерпані інші заходи впливу;

проводити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законодавством заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення;

застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю в порядку, установленому Законом України «Про міліцію».

Крім того, ОСОБА_8 як співробітник міліції, мав наступні обов`язки та повноваження:

- згідно зі ст. 5 Закону України «Про міліцію» був повинен виконувати свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Не допускати ні за яких виняткових обставин або вказівок службових осіб будь-яких незаконних дій або бездіяльності. Для забезпечення громадського порядку, як працівник міліції, був зобов`язаний вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Поважати гідність особи та виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань.

У взаємовідносинах з громадянами виявляти високу культуру і такт;

- відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію», мав обов`язок виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення;

- у відповідності до ст. 11 Закону України «Про міліцію», для виконання покладених на нього обов`язків мав права: вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці усні попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим Законом заходи примусу; перевіряти у громадян при підозрі у вчиненні правопорушень документи, що посвідчують їх особу, а також інші документи, необхідні для з`ясування питання щодо додержання правил, нагляд і контроль за виконанням яких покладено на міліцію; викликати громадян і службових осіб у зв`язку з матеріалами, що знаходяться в його провадженні; на затримання і тримання у спеціально відведених для цього приміщеннях осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, осіб, які перебували у громадських місцях у стані сп`яніння, в порядку та на підставах, передбачених чинним законодавством, та вчиняти відносно зазначених осіб дії, передбачені пунктами 6-9, 11 - 14 зазначеної статті;

- входити безперешкодно у будь-який час доби в приміщення громадян, до житла чи іншого володіння особи, яка перебуває під домашнім арештом або адміністративним наглядомз метою, в порядку та на підставах, передбачених чинним законодавством.

У разі опору, вчинення протидії - вживати заходів до їх подолання, передбачених цим Законом;

- в силу статті 12 Закону України «Про міліцію» - мав право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом.

Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно було передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя могли застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю, здоров`ю громадян чи працівників міліції. У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна була перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків і мала зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує подання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк;

- в силу статті 14 Закону України «Про міліцію» мав право застосовувати наручники, гумові кийки у випадках захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю; для затримання і доставки в міліцію або інше службове приміщення осіб, які вчинили правопорушення, а також для конвоювання і тримання осіб, затриманих і підданих арешту, взятих під варту, якщо зазначені вище особи чинять опір працівникам міліції або якщо є підстави вважати, що вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоди оточуючим або собі.

Таким чином, ОСОБА_8 , займаючи посаду дільничного інспектора міліції СДІМ Первомайського РВ ГУМВС України в Харківській області відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» був представником державного озброєного органу виконавчої влади та працівником правоохоронного органу, і відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаний був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак ОСОБА_8 перевищив владу і службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством.

Крім того, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб вчинили катування -умисно заподіяли ОСОБА_14 сильний фізичнийбіль, фізичне і моральне страждання шляхом нанесення побоїв, мучення,інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечилийого волі - отримати від нього зізнання у підпалі автомобілю та покарати ОСОБА_14 за дії, у скоєнні яких він підозрювався, а також з метою його залякування, за наступних обставин.

Так, 23 серпня 2015 року між п`ятою і шостою годинами у дворі будинку № 7 у 3-му мікрорайоні міста Первомайський Харківської області вогнем був пошкоджений автомобіль «Тойота Ауріс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_15 .

Вранці цього ж дня, після звернення із відповідною заявою до Первомайського РВ, на підставі якої було зареєстроване кримінальне провадження, ОСОБА_15 повідомила ОСОБА_8 , на адміністративній дільниці якого сталося пожежа, про те, що у підпалі зазначеного транспортного засобу вона підозрює ОСОБА_14

23 серпня 2015 року близько восьмої години ОСОБА_8 , будучі працівником правоохоронного органу, якому достеменно відомо про порядок реєстрації та розслідування злочинів, при встановленні обставин правопорушення, пов`язаного із підпалом автомобілю ОСОБА_15 , діючи умисно, перевищуючи владу та службові повноваження, порушив право ОСОБА_14 на недоторканість житла, гарантоване ст. 30 Конституції України, без згоди його володільця, із застосуванням фізичної сили разом із ОСОБА_9 , проник до житла потерпілого в квартиру АДРЕСА_5 , де без наявності будь-яких законних підстав, з метою примусити ОСОБА_14 визнати свою причетність до вчинення підпалу вказаного транспортного засобу, застосувавши до потерпілого фізичне насильство повалив його на підлогу, після чого застосував до нього спеціальний засіб наручники.

Продовжуючи знаходитись у житлі потерпілого ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою примусити ОСОБА_14 вчинити дії, що суперечили волі останнього, а саме визнати себе винним у підпалі автомобілю та покарати його за ці, як вони вважали, вчинені потерпілим дії, протягом години застосовували до ОСОБА_14 , який лежав на підлозі із руками, заведеними за спину та закутими у кайданки, фізичне насильство, у вигляді спільного нанесення множинних ударів руками і ногами по різних частинах тіла, чим спричиняли потерпілому сильний фізичний біль, та мучаючи останнього, одягали йому на голову поліетиленові пакети, не даючи дихати, чим завдавали ОСОБА_14 фізичні і моральні страждання, душевні переживання та ображали його людську гідність.

Крім того, 23 серпня 2015 року між двадцять третьою і двадцять четвертою годинами ОСОБА_8 , будучі працівником правоохоронного органу, продовжуючи здійснювати дії по встановленню обставин правопорушення, пов`язаного із підпалом зазначеного транспортного засобу, обумовлені його службовим становищем, діючи умисно, перевищуючи надані йому владу і службові повноваження, порушуючи право потерпілого на недоторканість житла, разом із ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , після нанесення останньою ОСОБА_14 удару дерев`яною палицею по голові, знову проник до зазначеної вище квартири, де, після нанесення ОСОБА_10 потерпілому множинних ударів цією ж палицею по голові, без будь-яких правових підстав знову застосував до ОСОБА_14 фізичне насильство та спеціальні засоби наручники.

Знаходячись у квартирі АДРЕСА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою примусити ОСОБА_14 визнати себе винним у підпалі автомобілю та покарати його за дії, у яких вони його підозрювали, а також з метою залякування, спільно застосували до потерпілого, який лежав на підлозі із руками, заведеними за спину та закутими у наручники, фізичне насильство у вигляді нанесення множинних ударів руками і ногами по різних частинах тіла, а також неодноразово підіймали його за кисті рук від підлоги, викручуючи їх догори, внаслідок чого ОСОБА_14 відчував сильний фізичний біль та кричав.

У зв`язку із цим та з метою придушення волі потерпілого до опору, приниження і залякування, обвинувачені обмотали йому голову липкою стрічкою скотчем та продовжили його побиття і мучення.

У подальшому, в ніч на 24 серпня 2015 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, на автомобілі «ВАЗ - 21099» під керуванням ОСОБА_9 супротив волі ОСОБА_14 вивезли останнього у лісопосадку поблизу села Михайлівка Первомайського району Харківської області, де утримували його до ранку, продовжуючи катувати - спільно наносили потерпілому удари руками, ногами та дерев`яною палицею по різних частинах тіла, внаслідок чого ОСОБА_14 відчував сильний фізичний біль, фізичні і моральні страждання, приниження та страх за своє здоров`я і життя.

Внаслідок насильства, застосованого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до ОСОБА_14 останньому були заподіяні легкі тілесні ушкодження: забійна рана на лобі справа, синець на передній правій поверхні грудної клітини, два синці на правій боковій поверхні грудної клітини, синець на передній лівій поверхні грудної клітини, синець в області правого надпліччя, синець на тильній поверхні лівої кисті, десять саден по всім поверхням нижніх третин правого та лівого передплічь, одна з яких з поверхневою різаною раною.

Також органами досудового розслідування ОСОБА_9 і ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що 23 та в ніч на 24 серпня 2015 року вони, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 є співробітником правоохоронного органу міліції, з використанням службового становища останнього, перебуваючи у попередній змові з ним, скоїли стосовно ОСОБА_14 умисні насильницькі дії, котрі не викликались необхідністю і явно виходили за межі наданих ОСОБА_8 законом прав і повноважень, чим спричинили істотну шкоду охоронюваним Конституцією України правам ОСОБА_14 .

Вказані дії ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 27, ч. 2ст. 365 КК України, тобто як співучасть в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу умисних насильницьких дій, котрі не викликались необхідністю і явно виходили за межі наданих йому законом прав і повноважень, внаслідок чого було спричинено істотну шкоду охоронюваним Конституцією України правам потерпілого, при вчиненні яких вони діяли як співвиконавці.

Виправдовуючи ОСОБА_9 в ОСОБА_10 за ч.2 ст. 27 ч.2 ст. 365 КК України суд зазначив, щовказане обвинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Зазначив, що виконавцем (співвиконавцем) злочину, відповідальність за який передбачена ст. 365 КК України, може бути лише службова особа. Відповідальність настає лише за умови, що дії службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов`язані з її владними чи службовими повноваженнями.

ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які не є працівниками правоохоронних органів та не наділені владними і службовими повноваженнями, не можуть бути співвиконавцями, а відтак не є суб`єктами даного злочину.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не є суб`єктами злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, що виключає склад вказаного кримінального правопорушення в їх діяннях, а тому на підставі п. 2 ч. 1, ч. 7 ст. 284 КПК України, як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 визнано невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України та відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдано.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та за наявності згоди обвинувачених закрити кримінальне провадження за ч.2 ст. 27 ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 127 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та провадження закрити, а у разі відсутності згоди звільнити обвинувачених від призначеного покарання за вказаними статтями КК України на підставі ст.49 КК України невідповідністю призначеного покарання.

Свою змінену апеляційну скаргу мотивує тим, що оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, у період з 23.04.2015 по 24.08.2015, строк притягнення обвинувачених закінчився 24.05.2025, тому на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України, вони підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, за наявності їх згоди.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 просить вирок суду в частині визнання її винною у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 127 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження у цій частині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_8 і призначити повий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_11 просять вирок суду в частині визнання винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, скасувати та закрити кримінальне провадження у цій частині на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 .

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Під час апеляційного розгляду від обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надійшли клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбаченого ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо них.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та захисника в підтримку клопотання обвинуваченої ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження, прокурора, який підтримав свою змінену апеляційну скаргу та не заперечив проти задоволення клопотань обвинувачених щодо закриття кримінального провадження щодо них, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, клопотання обвинувачених та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається зі змісту положень ст.49 КК України та ч.3 ст.285 КПК України, за наявності підстав та умов, передбачених ст.49 КК України та за наявності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме з підстав закінчення строків давності - звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 місцевим судом визнаний винуватим за ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 127 КК України, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - за ч.2 ст. 127 КК України, які згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та до десяти років, відповідно.

За правилами п.4 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржуваним вироком ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 127 КК України, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - за ч.2 ст. 127 КК України, за вчинення кримінальних правопорушень у період з 23.04.2015 по 24.08.2015.

Будь-яких даних про вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, на момент перегляду вироку Златопільського (Первомайського) міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року в суді апеляційної інстанції, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за висунутим обвинуваченням закінчилися, що є підставою для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Крім цього, обвинуваченим роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності, на що вони надали свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.49 КК України, що відповідно до положень ч.3 ст.285 КПК України є умовою звільнення від кримінальної відповідальності.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку за необхідне, у відповідності до вимог ст.288 КПК України, звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження із підстав визначених п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Отже, апеляційна скарга прокурора зі змінами та клопотання обвинувачених про закриття кримінального провадження щодо них підлягають задоволенню, а вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - скасуванню.

Вирішити питання щодо арешту майна та речових доказів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Харківської області ОСОБА_6 зі змінами та клопотання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Вирок Златопільського (Первомайського) міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 скасувати.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 127 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 127 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст.49 КК України.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст. 127 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст.49 КК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2015 року.

Речові докази:

- оптичний диск CD-R з написом «МТС Україна від 19.11.2015» - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- металеві наручники, стрічку-скотч, обрізи стрічки-скотчу з плямами бурого кольору знищити;

- 37 ножів, сорочку літню та брюки формені, ключ повернути законним володільцям.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4