У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадження,відомості про яке внесене в ЄРДР за №0000979 від 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.357 ч. 1 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця Сумської області,Конотопського району,село

Карабутове, громадянина України, зареєстрованого в

АДРЕСА_1 ,

проживаючого в АДРЕСА_2 ,

не судимого,-

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Відповідно до підозри від 16.03.2023 р. ОСОБА_4 25.06.2022 р. біля 13.04. перебуваючи за адресою: м.Київ, бульвар В.Гавела,18, звернув увагу, що в банківському терміналі «ПриватБанк» знаходиться картка «ПриватБанк» по номеру НОМЕР_1 , яка являється офіційним документом,що належить ОСОБА_5 , яку ОСОБА_4 вирішив таємно викрасти.

Далі, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету особистої наживи та матеріального збагачення за рахунок чужого майна, останній дістав з банківського терміналу картку «ПриватБанк» по номеру НОМЕР_1 , яка являється офіційним документом,з метою її подальшого використання, тобто збагачення за рахунок грошових активів на банківському рахунку, шляхом викрадення грошових коштів,які належать потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел,направлений на привласнення офіційного документу,діючи з корисливих мотивів з метою подальшого зняття грошових коштів та проведення банківських операцій із картковими рахунками ОСОБА_5 , таємно викрав банківську картку банку «ПриватБанк», по номеру НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_5 та утримуючи її при собі, із місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Відповідно до ст.1 Закону від 02жовтня 1992 р. № 2657-Х11 «Про інформацію»,підпунктів 1.4,1.14,1.27, 1.31, ст.1,п.15.2 ст. 15 Закону від 05 квітня 2001 р. № 2346-111 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,ч.4 ст. 51 Закону від 07.12.2000 № 2121-111 «Про банки та банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію,функціями якого її збереження та передавання у часі та просторі,а засобами доступу до банківських рахунків(платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації,використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. При цьому один із видів доступу до банківських рахунків це спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо), які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками,що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банку) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі держателю спеціального платіжного засобу,який на законних підставах використовує платіжні картки.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.357 ч.1 КК України, як вчинення дій, що виразились у привласненні офіційного документу,вчиненого з корисливих мотивів.

Прокурор звернувся до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Просив суд зважити на те,що з моменту вчинення правопорушення минуло більше трьох років, яке віднесено до проступків, не зупинялось з причини ухилення ОСОБА_4 від суду, останній нових правопорушень не вчиняв, а отже закінчились строки притягнення його до кримінальної відповідальності.

Суд, вислухав клопотання прокурора, думку підозрюваного та вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.12 КК України дії, що передбачені ст.357 ч. 1 КК України віднесені до проступків.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня про вчинення нею проступку пройшло три роки .

Підозрюваний ОСОБА_4 повідомлений про наслідки закриття провадження та згоден з тим,що провадження закривається з нереабілітуючих його підстав.

В даному випадку встановлено,що з моменту 25.06.2022 року, тобто з моменту вчинення проступку минуло більше трьох років до дня розгляду клопотання а тому суд не вбачає підстав, які б унеможливлювали б закриття даного провадження.

Наразі в матеріалах провадження відсутні офіційні дані про наявність умисного ухилення ОСОБА_4 від досудового слідства та суду, а тому підстав для зупинення строку давності судом не виявлено.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України,-

Ухвалив:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ст.357 ч.1 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.357 ч.1 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000979 від 27.06.2022 - закрити.

Речові докази - ДВД - диски,ком пакт - диски залишити на збереження в матеріалах провадження; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 залишити в матеріалах провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду через районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: