Справа № 438/132/26
Провадження № 1-кп/438/51/2026
В И Р О К

іменем України

03 лютого 2026 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000004 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Посьолки Кузнецького району Пензенської області Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, не депутата, не адвоката, колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (якому призупинена військова служба через самовільне залишення військової частини),раніше судимого, востаннє вироком Бориславського міського суду Львівської області від 4 листопада 2025 року за частиною 1 статті 125 КК України з урахуванням положень статей 71, 72 КК України до покарання у виді 1 рік 4 місяці пробаційного нагляду та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які не відбув повністю,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

встановив:

До Бориславського міського суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000004 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, разом ізклопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 2 лютого 2026 року за клопотанням прокурора вказаний обвинувальний акт призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_3 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень пункту 3 частини 9 статті 1, пунктів 2, 4частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації це день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо), а для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу - день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінований, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негативних вчинків.

Суд, перевіривши обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження, встановив, що 14 січня 2026 року близько 21:00 солдат ОСОБА_3 , перебуваючи на кухні в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт із своїм знайомим ОСОБА_4 .

У ході вказаного словесного конфлікту із ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до останнього та кулаком своєї правої руки наніс йому один удар ділянку обличчя з лівої сторони, та після чого кулаком своєї лівої руки наніс йому ще один удар в ділянку правого ока. Від вищевказаних ударів ОСОБА_4 впав на підлогу та коли лежав на лівому боку, то ОСОБА_3 своєю правою ногою наніс йому один удар в ділянку правої сторони обличчя та ще один удар в ділянку правого бедра.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця навколо правого ока, садна на правій бічній поверхні живота в проекції клубової кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

З обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченим частиною 1 статті 394 КПК України, і у присутності захисника ОСОБА_5 , подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_4 також подав заяву про те, що не заперечує проти спрощеного порядку розгляду, згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного кримінального проступку та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Частиною 2 статті 382 КПК України передбачено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їх сукупності, обмежившись у відповідності до вимог частини 2 статті 382 КПК України зазначенням у вироку встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю.

Згідно зі статтею 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України суд визнає є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом визнає рецидив кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого; дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий востаннє вироком Бориславського міського суду Львівської області 4 листопада 2025 року за частиною 1 статті 125 КК України з урахуванням положень статей 71, 72 КК України до покарання у виді 1 рік 4 місяці пробаційного нагляду та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Згідно із висновком спеціальної медичної наркологічної комісії від 29 січня 2026 року № 186 обвинуваченому не рекомендовано застосування статті 96 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах, встановлених санкцією частини першої 1 статті 125 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, та на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Водночас, ОСОБА_3 вчинив вищевказаний злочин, будучи засудженим востаннє вироком Бориславського міського суду Львівської області 4 листопада 2025 року за частиною 1 статті 125 КК України, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн. Відповідно до частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2025 року з урахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2025 року, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (року) року 4 (чотирьох) місяців пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, визначених у пунктах 1-3 частини 2, пункті 4 частини 3 сттатті 59-1 КК України, та штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн. Покарання у вигляді штрафу згідно з положеннями частини 3 статті 72 КК України ухвалено виконувати самостійно.

З відповіді Дрогобицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області від 22 січня 2026 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 грудня 2025 року перебуває на обліку згідно з вироком Бориславського міського суду Львівської області від 4 листопада 2025 року, за яким його засуджено за частиною 1 статті 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн, який сплачено повністю, з урахуванням частини 1 статті 71 та статті 72 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2025 року з урахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2025 року, визначено покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 рік 4 місяці, з яких відбув 1 місяць 6 днів.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки обвинувачений вчинив інкримінований йому кримінальний проступок, після постановлення вироку Бориславського міського суду Львівської області від 4 листопада 2025 року, покарання за яким не відбув повністю, остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків необхідно визначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутого покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 4 листопада 2025 року.

На підставі частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відсутні.

Речові докази у даному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 370, 374, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Бориславського міського суду Львівської області від 4 листопада 2025 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, визначених у пунктах 1-3 частини 2, пункті 4 частини 3 сттатті 59-1 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, та штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Покарання у вигляді штрафу згідно з положеннями частини 3 статті 72 КК України виконувати самостійно.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6