Справа № 489/310/26
Провадження № 1-кс/489/924/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

28 січня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000063 від 03.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна,

встановив:

26.01.2026 прокурор в рамках кримінального провадження №0000063 від 03.10.2025 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом розтрати ОСОБА_4 чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненої в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання прокурор просив накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд арешту за його відсутності.

За клопотанням прокурора, відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання проведено без повідомлення підозрюваного, оскільки слідчий суддя дійшов висновку, що це є необхідним для забезпечення мети арешту майна, а саме: для запобігання можливості його відчуження.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що 16.12.2025 між КСМЕП в особі ОСОБА_4 та ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» в особі директора ОСОБА_5 укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 16/12-1 від 16.12.2025 про придбання товару: «Регулювальне, запобіжне, сигнальне обладнання та освітлювальне обладнання» вартістю 1209132 грн з ПДВ (ідентифікатор UA-2025-11-29-000717-a).

Так, відповідно до п. 1.1. вказаного договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника, а замовник прийняти і оплатити товар: світлофори (код ДК021:2015:34990000-3) Регулювальне, запобіжне, сигнальне обладнання та освітлювальне обладнання, з технічними параметрами, наведеними в тендерній документації Замовника, що підтверджені Постачальником у своїй тендерній пропозиції, у строк, який відповідно до п. 5.13 Договору сплив 25.12.2025.

У Специфікації (додаток №1) до Договору № 16/12-1 від 16.12.2025 затверджено характеристики, загальну кількість, номенклатуру й загальну ціну Товару, що поставляється на суму 1209132 грн з ПДВ:

- «Світлофор П 1.1 з ТЗВЧ» у кількості 24 шт. на загальну суму 358128 грн з ПДВ;

- «Світлофор Т 1.1 з ТЗВЧ» у кількості 44 шт. на загальну суму 851004 грн з ПДВ.

При цьому, відповідно до п. 4.4 договору № 16/12-1 від 16.12.2025, розрахунки проводяться шляхом: оплати Замовником (КСМЕП) після пред`явлення Постачальником (ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7») рахунка на оплату товару, виставленого на підставі заявки, згідно акту прийому-передачі/виставлених рахунків та видаткових накладних протягом 20 календарних днів.

За версією слідства, ОСОБА_4 , знаходячись на робочому місці у приміщенні робочого кабінету, за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 12Б, у період з 22.12.2025 по 27.12.2025, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, маючи умисел, направлений на розтрату грошових коштів місцевого бюджету, виділених КСМЕП для організації закупівлі засобів регулювання дорожнього руху, на користь ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7», являючись службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, будучи уповноваженим на розпорядження коштами КСЕМП та будучи зобов`язаним забезпечувати ефективне та цільове використання бюджетних коштів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, маючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів та корисливу мету незаконно збагатити інших осіб, достовірно знаючи, що товар відповідно до договору № 16/12-1 від 16.12.2025 ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» до КСМЕП не поставлено, шляхом накладення резолюції на рахунку-фактурі № 990 доручив тимчасово виконуючому обов`язки головного бухгалтера КСЕМП ОСОБА_6 здійснити оплату, в результаті чого КСМЕП згідно укладеного договору № 16/12-1 від 16.12.2025 здійснено 27.12.2025 перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» у сумі 1209132 грн з призначенням платежу: Прид. світлофорів П1.1 з ТЗВЧ, Т1.1 з ТЗВЧ; Дог.16/12-1 від 16.12.2025, рах.факт № 990 від 22.12.2025, ВН № 773 від 22.12.2025; ПДВ-201522 грн та сплачено всю суму за товар чим вчинив дії, безпосередньо спрямовані на розтрату бюджетних коштів.

Досудовим розслідування встановлено, що станом на 19.01.2026 вищевказаний товар відповідно до договору № 16/12-1 від 16.12.2025 ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» до КСМЕП не поставлено.

За таких обставин, директор КСМЕП ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, вчинив розтрату чужого майна (бюджетних коштів) на суму 1209132 грн з ПДВ, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

20.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено покарання, окрім іншого, у вигляді конфіскації майна.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 22.01.2026 за підозрюваним ОСОБА_4 на праві приватної власності зареєстровано наступне нерухоме майно:

- квартира загальною площею 57,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, у частці 1/1;

- квартира загальною площею 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 33612061, у частці 1/3.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає можливій конфіскації як вид покарання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Виходячи зі змісту зазначених норм закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення.

Зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що однією з обов`язкових умов для задоволення клопотання про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є наявність обґрунтованої підозри за статтями, санкції яких передбачають конфіскацію майна як виду покарання.

З клопотання про арешт майна та матеріалів, наданих стороною обвинувачення на його обґрунтування вбачається, що ця обов`язкова умова органом досудового розслідування дотримана, оскільки згідно повідомленої підозри, покарання у виді конфіскації майна з інкримінованого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбачене санкцією ч. 5 ст. 191 КК України.

Зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_4 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

При цьому на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, тому на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурором доведено, що незастосування арешту може призвести до його відчуження. Так, з матеріалів клопотання вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно, має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки може бути конфісковане у вигляді покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Окрім того, доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для уникнення негативних наслідків його відчуження. Таким чином, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке прокурор просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України. Оскільки з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання прокурора, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що незастосування арешту на вищевказане нерухоме майно може призвести до подальшого незаконного його відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо конфіскації майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в частині позбавлення права на відчуження та розпорядження нерухомим майном підозрюваного.

Водночас, прокурором не доведено необхідність позбавлення права користування. Той факт, що підозрюваний не проживає у квартирі, на яку прокурор просить накласти арешт, не свідчить про необхідність позбавлення його права користування такою квартирою. В цій частині у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження, а саме:

- квартиру загальною площею 57,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, у частці 1/1;

- квартиру загальною площею 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 33612061,у частці 1/3.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1