Провадження № 1-кп/742/519/25
Єдиний унікальний № 742/3274/25
ВИРОК

іменем України

21 жовтня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ромни Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зі слів працюючого неофіційно, військовослужбовця, раніше судимого: 21.03.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року пробаційного нагляду; 29.05.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 263 КК України, скасованого в частині призначеного покарання вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.08.2025 до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізовуючи протиправні наміри, порушив вимоги п.п.1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-ХII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (з подальшими змінами та доповненнями), відповідно до якого зброя, боєприпаси, вибухові речовини і засоби вибуху належать до майна, що не може перебувати у власності громадян.

Крім того, порушив п.15 Положення про дозвільну систему, затверджене постановою КМУ №576 від 12.10.1992, а також Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної та охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими або аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї і вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998.

Так, у період з 01.02.2023 по 28.12.2023, ОСОБА_6 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В кінці грудня 2023 року, але після 28.12.2023, більш точної дати та часу не встановлено, перебуваючи у відпустці за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , під час прибирання автомобіля на якому приїхав, останній знайшов та привласнив гранату М67, таким чином придбав боєприпас без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свої дії, спрямовані на незаконне носіння та зберігання боєприпасів, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вказану гранату M67 переніс до літньої кухні домогосподарства за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де почав незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігати.

Надалі, маючи злочинний умисел спрямований на збут бойових припасів, 04.02.2025 ОСОБА_6 , прибув до відділення «Нової Пошти» №1 за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Привокзальна, 10/3, та о 17:36 незаконно збув бойовий припас, який відповідно до висновку експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України №CE-19/118-25/2468-ВТХ від 19.03.2025 є наступальною осколковою ручною гранатою М67, яка належить до категорії бойових припасів та придатна до здійснення вибуху, невстановленій особі, шляхом пересилання посилки за експрес-накладною №9714, за що отримав грошові кошти в сумі 4500 грн., на банківську картку № НОМЕР_2 .

06.02.2025, у період з 11:50 до 19:35, в рамках проведення слідчих (розшукових) дій, передбачених ст.ст. 234, 237 КПК України, у відділенні ТОВ «Нова Пошта» №l, розташованому за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109К, посилку з гранатою M67 вилучено працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження, не оспорює, детально давши у суді показання по факту незаконного носіння, зберігання, придбання та збуті бойових припасів. Щиро кається в скоєному, просить суд суворо не карати. Вказав на недопущення подібного в майбутньому.

Відповідно до ч.3 ст. 349 ПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_6 у судовому засіданні не добуто.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаною, і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є за ч.1 ст.263 КК України тяжким злочином, вчинив його умисно, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 24.04.2025 за №246 на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Прилуцька центральна районна лікарня» від 24.04.2025 за №121, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зі слів працюючого неофіційно, військовослужбовця, раніше судимого: 21.03.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року пробаційного нагляду; 29.05.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 263 КК України, скасованого в частині призначеного покарання вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.08.2025 до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують таке, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті, та за правилами ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених засудженим за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.05.2025 за ч.1 ст. 263 КК України, скасованого в частині призначеного покарання вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.08.2025, та іншого кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим до постановлення попереднього вироку, за цим вироком, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі.

При цьому, суд, враховуючи позицію прокурора, яка вважає що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 є можливим застосувати статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З урахуванням того, що вирок Прилуцького міськрайонного суду від 21 березня 2025 року, яким ОСОБА_6 був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік, набрав законної сили та залишився незмінним, тому виконувати його самостійно.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, стягнути з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.ст.118,124,126 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.349,370-371,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених засудженим за вироком від 29.05.2025 Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч.1 ст. 263 КК України, скасованого в частині призначеного покарання вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.08.2025, та іншого кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим до постановлення попереднього вироку, за цим вироком, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком від 29.05.2025 Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч.1 ст. 263 КК України, скасованого в частині призначеного покарання вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.08.2025, остаточно призначити засудженому ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 березня 2025 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з визначенням кола обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертизи по даному кримінальному провадженню 6367 грн. 20 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

- коробку пластикову банку та відрізки тканини, що поміщені до спец. пакету №QYH0001080 та після огляду перепаковано до спец.пакету №PSPZ4262626 та уламки гранати М67 знищити.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7