Справа № 954/1934/25
Номер провадження 1-кп/954/337/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області кримінальне провадження №0000884, внесеного до ЄРДР 07.12.2020 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Вербівка Липовецького району Вінницької області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, військовослужбовця військової служби за контрактом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді механік-водій кранівник евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2, 11, 16, 49 і 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 9 листопада 2020 року не з`явився вчасно на службу, а саме до пункту тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , та як наслідок, тимчасово ухилився від проходження військової служби з 9 листопада 2020 року по 14 грудня 2024 року.

Позиція прокурора ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор обвинувачення підтримав, просив визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, з огляду, що вина останнього повністю доведена, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою строком на 60 днів, враховуючи, що ризики наявні та на час розгляду кримінального провадження не перестали існувати.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю та пояснив, що станом на 2020 рік був військовослужбовцем та перебував на військовій службі, яку проходив у ВЧ в АДРЕСА_2 . У 2020 році перебував у відпусці до 09.11.2020. Після закінчення відпустки 09.11.2020 за збігом життєвих обставин у ВЧ для проходження служби не повернувся, залишався вдома до 14.12.2024 - моменту, коли його розшукали. Доповнив, що весь час не переховувався, проживав за місцем реєстрації.

Щодо призначеного покарання будь-яку власну позицію не висловлював.

Щодо продовження строку тримання під вартою посилався на розсуд суду.

Позиція захисника ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання ОСОБА_5 врахувати ті обставини, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся. Не заперечував щодо встановлених стороною обвинувачення фактичних обставин. За місцем служби характеризується посередньо, раніше не судимий. Також має матір, яка потребує стороннього догляду. Відтак, беручи до уваги вищевикладене, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою, зазначив, що жоден ризик не обгрунтований, відтак ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти негайно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, беручи до уваги, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи суд визнав недоцільним, обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та характеризуючих обвинуваченого матеріалів.

За характеризуючими матеріалами, ОСОБА_5 :

- раніше не судимий, що підтверджується вимогою за вих. №7900/36/03-25 від 08.07.2024 та довідкою №;

- не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, що підтверджується довідкою №23 від 12.01.2021);

- за характеристикою командира військової частини НОМЕР_1 (без дати), ОСОБА_5 характеризується посередньо.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішує суд при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд врахував, що

- вчинене кримінальне правопорушення є тяжким злочином;

- наслідками протиправних дій є ухилення від проходження військової служби;

- не перебування обвинуваченого на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога;

- наявність обставини, що пом`якшує покарання;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання;

- відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві;

- характеристику обвинуваченого за місцем проходження служби;

- вчинення кримінального правопорушення вперше.

Тому з метою виконання завдань покарання, враховуючи вищевказані обставини, ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі на строк три роки.

Підстави застосувати інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, про що зазначав захисник, відсутні, з огляду, що санкція ч. 4 ст. 407 КК України визначає єдиний вид покарання - позбавлення волі. Звільнення від відбування покарання не може бути застосоване в силу положень ч. 1 ст. 75 КК України.

Щодо запобіжного заходу, суд враховував, що першим ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є ризик переховуватись від суду. Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що у зв`язку із пред`явлення обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у виді санкцій, може умисно ухилитися від явки або переховуватися від суду. Отже, указаний ризик є доведеним. Другим ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Так, свідки у вказаному кримінальному провадженні не допитувалися з огляду на визнання ОСОБА_5 винуватості, тому беручи до уваги, що суд визнав недоцільним дослідження тих обставин справи, які ніким не оспорюються, у тому числі допиту свідків, указаний ризик на час розгляду клопотання перестав існувати, а тому є не доведеним. Щодо третього ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурор зазначив, що такий ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 може продовжити ухилятися від проходження військової служби, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд вважає, що такий ризик доведений.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Суд визначив, що ризик переховування від правосуддя, а також вчинення іншого кримінального правопорушення є високими. Разом з тим, вчинення тяжкого злочину є вагомою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, оскільки це свідчить про високу суспільну небезпеку діянь обвинуваченого. Застосування таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука чи домашній арешт, не забезпечило б належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Отже, виключно тримання під вартою може ефективно запобігти наявним ризикам. Такий запобіжний захід є пропорційним наявним ризикам і забезпечує ефективне проведення судового розгляду, тому відсутні підстави для застосування інших альтернативних запобіжних заходів.

Щодо визначення розміру застави. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховував, що за ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Отже, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, з огляду, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів не заявлені.

Керуючись ст. 369, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 22.07.2025 по день набрання вироком законної сили.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_5 , залишити до набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1