Справа № 445/2934/24
Провадження № 1-кп/445/199/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисника ОСОБА_4

з участю обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань з № 0001054 від 03.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області, українцяю, громадянина України, працюючому фахівцем інформаційних технологій системно-технічного відділу у ТОВ «САЙТАЙМ Україна», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , 04.10.2024, приблизно о 06:55 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi L200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі «Тернопіль - Львів - Рава-Руська» в напрямку до м. Тернопіль, поблизу дорожнього знаку 5.68 додатку 2 ПДР, 52 кілометр, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділу 1 п. п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п. 2.3 б), д); Розділу 10 п. 10.1, Розділу 12 п. п. 12.1, 12.2, які виразилися в тому, що він не вибрав безпечної швидкості руху у темну пору доби, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми односторонніми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув дорожню розмітку 1.1 Розділу 34 ПДР України та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 відбулася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді: тупої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток основи і склепіння черепа, з крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки головного мозку, з крововиливами в м`які тканини голови, з саднами на голові; закритої травми тулуба у вигляді чисельних двобічних переломів ребер по декількох анатомічних лініях, з переломами грудини, тазу (розриви лівого клубово-крижового і лонного зчленувань), грудного відділу хребта, лівої ключиці, з ушкодженнями легень, з розривом лівого купола діафрагми, з розміжченням селезінки, з надривами капсули лівої нирки, з крововиливами в плевральні та черевну порожнини; відкриті переломи лівої плечової та лівої стегнової кісток, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких загинув на місці пригоди. Крім цього, пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді: синця в лівій навколоорбітальній ділянці, струсу головного мозку, закритого перелому 2-го ребра ліворуч, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_7 та середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суворо не карати, не позбавляти волі обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_8 подала письмову заяву, яка просила розглядати справу у її відсутності, будь-яких претензій до обвинуваченого у неї немає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпілі також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до загибелі ОСОБА_7 , а також заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання, обставини, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами,

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а накладені арешт слід скасувати.

Цивільний позов не заявлявся, витрати понесені державою на проведення експертиз в межах кримінального провадження слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 100,349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі, з позбавлення його права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з 13.10.2025

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави 7959 грн. ( сім тисяч девятсот п"ятдесять дев"ять ) витрат за проведення судових ексертиз, що були проведені Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.

Скасувати арешт накладений ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.10.2024 ( справа 461/8170/24)

Речові докази:

- автомобіль «Mitsubishi L200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ГО "П"ятий легіон".

- автомобіль марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1