Справа № 297/3069/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,які брали участь в режимі відеоконференції, розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у кримінальному провадженні за № 0000069 від 27.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

24 листопада 2025 року захисником ОСОБА_4 до суду було подано клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні за № 0000069 від 27.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що під час досудового розслідування, а саме з липня 2025 року відносно ОСОБА_5 було обрано найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яку він не в змозі внести через відсутність у нього коштів. Після чого, йому було неодноразово даний запобіжний захід продовжено.

Настав час для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 , оскільки останній перебуває під вартою понад 4 місяці, що може бути прирівняно згідно практики Європейського суду з прав людини до фактичного відбування покарання, що на даній стадії судового процесу є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини.

Досудове розслідування у справі закінчилось, докази зібрані, свідки допитані та призначене судове провадження.

Підозрюваний протягом всього досудового слідства належним чином виконував та виконує свої процесуальні обов`язки. Ні у слідчого, ні у прокурора, ні в суду немає жодних доказів неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 під час досудового слідства.

ОСОБА_5 не планує переховуватися від суду та від органів досудового розслідування, не може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази та речі на думку слідчого та прокурора, не має наміру та змоги незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та не має наміру та змоги перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, у даній справі подальше тримання під вартою ОСОБА_5 не буде переслідувати легітимну мету застосування найсуворішого запобіжного заходу.

У ОСОБА_5 є постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі якщо слідчий суддя не змінить вид запобіжного заходу, тоді просив вирішити питання зменшення розміру застави з урахуванням майнового стану підозрюваного.

Так, слід врахувати майновий стан підозрюваного, а саме що він працював на підзаробітках, і станом на сьогодні він уже понад 4 місяців знаходиться під вартою, тобто в нього відсутні заощадження, що також підтверджується неможливістю внесення визначеної судом застави. Відповідно це підтверджує відсутність можливості внесення такого значного розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, зазначивши, що підозрюваний ОСОБА_5 вже 4 місяці утримується під вартою та, оскільки метою запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а не покарання, його слід змінити на цілодобовий домашній арешт, який і забезпечить його належну процесуальну поведінку. Крім того, підозрюваний з`являвся на всі виклики слідчого та прокурора. У разі якщо слідчий суддя не змінить запобіжний захід, просив зменшити розмір застави, оскільки визначений розмір є непомірним для нього.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання, вказавши, що ризики не зникли, тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, який підозрюється у двох епізодах. Вказане підтвердив і апеляційний суд, який розглядав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши клопотання захисника, слідчий суддя дійшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18.07.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 вересня 2025 року, та визначено заставу в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 гривень. Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю; 2) не відлучатися за межі населеного пункту в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.09.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у межах строку досудового розслідування із визначенням застави в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна.

Встановлено, що ризики, встановлені при продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли, продовжують існувати, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та передбачене покарання; ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Стороною захисту не доведено відсутність зазначених ризиків, а тому підстав для заміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт не встановлено.

Водночас слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та положення ст.ст. 182, 194 КПК України, які вимагають застосовувати найменш обтяжливий запобіжний захід, достатній для досягнення мети.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з огляду на майновий стан підозрюваного, який не працює, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави, визначений раніше, є надмірним для підозрюваного та його сім`ї, що може призводити до непропорційного втручання у його права, тому підозрюваному слід визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень

При цьому зменшення застави не нівелює її ефективність як запобіжного заходу, оскільки залишає для підозрюваного реальний стимул не порушувати покладені на нього обов`язки та з`являтися за викликом слідчого, прокурора чи суду.

Отже, слідчий суддя вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт немає, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК, не зменшились.

Водночас існують правові підстави для зменшення розміру застави визначеного ухвалою слідчого судді від 12.09.2025 року, оскільки зменшення застави забезпечує баланс між інтересами правосуддя та дотриманням прав підозрюваного, враховуючи його майновий стан та обставини справи.

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183, 194, 196, 201 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у кримінальному провадженні за № 0000069 від 27.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Продовжений підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, ухвалою слідчого судді від 12.09.2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Визначити (змінити) ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю;

2) не відлучатися за межі населеного пункту в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_6