Справа № 530/2131/25
Номер провадження 1-кп/530/295/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2025 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду м. Зіньків, Полтавської області в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження №0000230 від 02.10.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Степанівка Диканського району Полтавської області, житель АДРЕСА_1 , українець, паспортом громадянина України не документований, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, утриманців не має, раніше судимий:

1) 15.09.2009 Диканським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт. 17.03.2010 знятий з обліку у зв`язку з вироком Диканського районного суду Полтавської області від 14.12.2009;

2) 14.12.2009 Диканським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України остаточно засуджений до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

01.11.2010 звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 6 місяців;

3) 16.01.2012 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці з конфіскацією 1/2 частини майна;

4) 18.06.2012 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано 3 роки 3 місяці позбавлення волі за вироком Київського районного суду м.Полтави від 16.01.2012. Остаточно засуджений до 5 років 3 місяців позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини майна.

10.02.2016 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;

5) 28.03.2022 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.122 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

29.05.2024 знятий з обліку Полтавського РС №2 ФДУ «ЦП» в Полтавській області в зв`язку із закінченням іспитового строку;

у вчинені у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та вчинив кримінальний проступок за наступних обставин:

12.09.2025 близько 03 год. 45 хв. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу домогосподарства, що належить ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_1 , маючи намір на незаконне проникнення до вказаного домогосподарства, переконавшись у відсутності власника, всупереч встановленому порядку недоторканості житла та іншого володіння особи, в порушення конституційного права на недоторканність житла та іншого володіння особи, передбаченого ст.30 Конституції України, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла та іншого володіння особи, незаконно, без дозволу власника, шляхом відкриття незачиненої на замок металевої хвіртки, проник на земельну ділянку вказаного домогосподарства, огороджену по периметру дерев`яним парканом, після чого, шляхом розбиття скла на фіранці зліва від вхідних дверей житлового будинку незаконно проник до вказаного житлового будинку, тим самим порушив право власника ОСОБА_4 на недоторканість житла та іншого володіння особи.

В обвинувальному акті прокурор Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_5 зазначає, про беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, не оскарження встановлених досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у відповідності до положень ст.381, 382 КПК України та просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, повністю згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.349 КПК України, і у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Добровільність рішень ОСОБА_3 , викладені ним у заяві і підтверджені захисником ОСОБА_6 , що його представляв.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали справи, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

У відповідності до частини 2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, особу винного, який раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обтяжуючі обставини: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю і дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції..

Суддя - ОСОБА_1