Справа № 739/2362/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/604/25
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ( в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 , ( в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігова від 09 листопада 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22год 00хв по 06год 00хв наступного дня, крім часу повітряної тривоги з метою відвідування бомбосховища та випадків невідкладної медичної допомоги, щодо підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера за віком, депутата Новгород- Сіверської міської ради VIII скликання, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України.

Зобов`язано ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

2) здати на зберігання до УДМС України в Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

3) утримуватися від спілкування у будь-який спосіб з потерпілим ОСОБА_12 та свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено тривалістю два місяці, до 09 січня 2026 року.

В обґрунтування такого рішення слідчий суддя зазначив про обґрунтованість, достатню на даній стадії досудового розслідування, підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років та доведеність прокурором ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вказав, що відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України

обов`язковою умовою застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому випадку є доведення прокурором додатково того, що перебуваючи на волі, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. У разі якщо такі обставини не доведені, обрання зазначеного запобіжного заходу у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, вчиненого раніше не судимою особою заборонено.

Слідчим суддею в ході судовою розгляду встановлено, що слідчим у кримінальному провадженні ініційовано, а прокурором погоджено, обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 виключною запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, з урахування обставин справи, не може бути йому обраний з огляду на пряму заборону, що містяться в статті 183 КПК України.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, при цьому на підставі ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що погодившись з існуванням ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею залишено поза увагою існування ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_8 тривалий час перебуваючи на керівних посадах в Новгород- Сіверському районі і на даний час являється діючим депутатом Новгород- Сіверської міської ради VIII скликання, маючи значний вплив та зв`язки може підмовляти інших осіб до надання неправдивих свідчень у справі, з метою викривлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення для уникнення відповідальності за скоєне діяння.

Більше того, підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи під домашнім арештом має реальну можливість впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, тому він може як самостійно особисто зустрітися зі свідками чи потерпілими, через засоби телефонного зв`язку або через третіх осіб попросити здійснити вплив на потерпілих та свідків, щоб останні змінили надані ними показання, оскільки згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку передбачених статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України.

Також зазначив, що слідчий суддя не взяв до уваги посилання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_8 безпосередньо після вчинення злочину залишив місце вчинення на транспортному засобі, був зупинений безпосередньо перед в`їздом на територію його господарства під час відкриття воріт в автоматичному режимі, чим намагався приховати транспортний засіб та перешкоджав кримінальному провадженню.

Отже, прокурор вважає висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів, у провадженні СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження №0000489 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, за фактом умисного заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень.

07.11.2025 року о 01год 25хв ОСОБА_8 фактично було затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Він може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч. 2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, доведено наступними доказами: рапортами поліцейських СРПП Новгород- Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області капрала поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 про обставини отримання тілесних ушкоджень останнім; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , який дав показання щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень 06 листопада 2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які дали показання про відомі їм обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 ; копією наказу №567о/с від 17 жовтня 2024 року про призначення майора поліції ОСОБА_12 на посаду інспектора СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області; протоколом огляду речових доказів - електронного документа, а саме відеозапису з відеореєстратора транспортного засобу, на якому пересувалися поліцейські Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області; висновком судової медичної експертизи №83 віл 07 листопада 2025 року, згідно якого у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою зовнішньої поверхні середньої третини правого стегна із гематомою та осадненням, що могли утворитися 06 листопада 2025 року та належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді з приводу необґрунтованості твердження про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що обґрунтовується можливістю підмовляння осіб до надання неправдивих свідчень у справі з метою викривлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення для уникнення відповідальності за скоєне діяння, оскільки прокурором не вказано на кого саме, крім потерпілого та свідків, зазначених вище, може впливати підозрюваний, та з метою викривлення яких саме фактичних обставин справи, що відбувалися в присутності свідків, вже допитаних у кримінальному провадженні та зафіксовані за допомогою відеореєстратора та бодікамер поліцейських. Жодних доказів на підтвердження існування даного ризику матеріали даного провадження не містять та прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено основне покарання у вид, штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 нього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передоачено покарання у виді позбавлення полі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього кодексу.

цього Кодексу.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України про те, що обов`язковою умовою застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому випадку є доведення прокурором додатково того, що перебуваючи на волі, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, проте прокурором такі обставини не доведені, а обрання зазначеного запобіжного заходу у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, вчиненого раніше не судимою особою заборонено.

Дослідивши матеріали провадження апеляційний суд не знайшов даних про те, що ОСОБА_8 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, або ж перешкоджав кримінальному провадженню і жоден доказ, доданий до клопотання та досліджений у судовому засіданні, не підтверджує таких обставин.

У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. З матеріалів даного провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, інших підозр у вчиненні кримінальних правопорушень йому не оголошено.

З огляду на викладене підстави для обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, на які міститься посилання у клопотанні слідчого, погодженому з прокурором, та підстави для обрання зазначеного запобіжного заходу, передбачені п. 1, 2, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 183 КПК України, відсутні.

Слідчим суддею були враховані всі обставини, з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, у тому числі і ті, на які посилається сторона обвинувачення, а тому ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

При цьому враховується, що з моменту оголошення підозри жодних порушень процесуальної поведінки підозрюваний не виявляв.

Із змісту апеляційної скарги та доводів прокурора, на думку колегії суддів апеляційного суду, не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як домашній арешт для запобігання ризикам, доведеним суду, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання в період часу з 22год 00хв по 06год 00хв наступного дня, крім часу повітряної тривоги з метою відвідування бомбосховища та випадків невідкладної медичної допомоги є обґрунтованим та законним.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 , заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22год 00хв по 06год 00хв наступного дня, крім часу повітряної тривоги з метою відвідування бомбосховища та випадків невідкладної медичної допомоги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4