У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02.12.2025р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 366 ч. 1, 384, 366 ч. 2 КК України.

учасники судового провадження:

скаржник: ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, або ж направити до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі суду.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 02.12.2025р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 366 ч. 1, 384, 366 ч. 2 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали, апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим та незаконним.

На думку апелянта, відповідно до положень ст. 214 КПК України, після отримання його заяви уповноважені особи ТУ ДБР у м. Миколаєві зобов`язані були внести відомості до ЄРДР.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Рішення обґрунтував тим, що встановлені слідчим суддею обставини вказують на необхідність відмови у задоволенні скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку скаржника, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

За змістом ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України, щодо територіальної підсудності.

В п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України зазначено, що скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Статтею 32 КПК України визначені загальні правила територіальної підсудності, зокрема, скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державне бюро розслідувань» систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу або клопотання слідчому судді ключове значення мають дві підстави: 1) територіальна юрисдикція місцевого суду; 2) знаходження органу досудового розслідування в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви за від 02.12.2025р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 384, 366 КК України.

Відповідно до Листа Державного бюро розслідувань (вх.№ 199/1/157-21 від 02.09.2021 року) та Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (вих.№ 675/0/158-21 від 10.09.2021 року) повідомлено про зміну місць розташування органів досудового розслідування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яке поширюється свою діяльність та Кіровоградську, Миколаївську, Одеську області, а саме: Перший слідчий відділ (з дислокацією у місті Миколаєві); Другий слідчий відділ (з дислокацією у місті Одесі); Третій слідчий відділ (з дислокацією у місті Кропивницькому).

Отже, на даний час, Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Миколаєві, змінило розташування органів досудового розслідування, які поширюють свою діяльність на Кіровоградську, Миколаївську та Одеську області.

Відповідно до Листа Державного бюро розслідувань (вх.№ ЕП-6029/25 від 06.10.2025р.) юридичною адресою Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві визначено: пр. Князя Володимира Великого, 106, м. Одеса та підпадає під територіальну юрисдикцію Пересипського районного суду м. Одеси.

Таким чином, ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність службових осіб органів досудового розслідування, місцезнаходження яких не підпадає під юрисдикцію Інгульського районного суду м. Миколаєва.

Разом з тим, слідчий суддя в порушення вимог п.2 ч.2 ст.304 КПК України, на зазначені вимоги закону уваги не звергнув, прийняв скаргу до провадження, розглянув її по суті та відмовив в задоволенні.

За наведеного, враховую вимоги п.6 ч.2 ст.412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме порушення правил підсудності, апеляційна скарга ОСОБА_6 - частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 406, 407, 422, 423, 424, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02.12.2025р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 366 ч. 1, 384, 366 ч. 2 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою ОСОБА_5 направити до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді