Справа № 159/4713/25
Провадження № 1-кп/159/191/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0000680 від 16.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля, Волинської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.06.2010 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 189, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; звільнений умовно-достроково 06.06.2012 із невідбутим строком покарання 9 місяців 26 днів;

- 26.08.2015 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільнений умовно-достроково 14.09.2018 із невідбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 22 дні;

- 05.10.2020 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; звільнений умовно-достроково 24.03.2023 із невідбутим строком 3 місяці 28 днів;

- 26.05.2025 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, останній раз вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України, за яким судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові умисні кримінальні правопорушення проти власності.

Так, 09.05.2025 в період з 17.35 год до 17.45 год, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи ключ від замка вхідних дверей, про місце зберігання якого йому було відомо, ОСОБА_4 проник в квартиру потерпілої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав телевізор чорного кольору марки KIVI 43U6 109см/43дюйми вартістю 5633,33 грн, покривало сірого кольору «Engblomme» вартістю 1461,19 грн, кріплення до телевізора марки «PIKO » вартістю 333,33 грн, а всього майна на суму 7427,85 грн.

Зазначеними умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України.

Крім того, 14.05.2025 в період з 12.20 год до 12.30 год ОСОБА_4 , перебуваючи на приватній території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно повторно викрав з поверхні пральної машинки мобільний телефон марки «Redmi Note 12 Pro» вартістю 5299,67 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Зазначеними умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав винуватість за пред`явленням обвинуваченням, підтвердив фактичні обставини вчиненого, пояснив, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, через брак коштів 09.05.2025 вирішив викрасти з квартири, яку раніше винаймав, телевізор. Знав, де зберігається ключ від квартири, тому за відсутності власниці проник у квартиру і виніс телевізор із кріпленням за допомогою покривала. За кілька днів працівники поліції запропонували добровільно видати викраде майно і він повернув телевізор, який зберігав за місцем проживання. Щодо події 14.05.2025 пояснив, що перебував за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 у справах, мав намір придбати мобільний телефон, проте скориставшись відсутністю власника, таємно забрав з пральної машинки один телефон марки «Redmi Note 12 Pro», яким згодом розпорядився на власний розсуд. Пообіцяв власнику сплатити кошти, проте не зробив цього. Обвинувачений просив призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, врахувавши його участь у бойових діях, досвід військової служби, сімейний стан та намір повернути до військової служби.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на судовий розгляд не прибули, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Потерпіла ОСОБА_6 додатково вказала на відсутність претензій майнового характеру до обвинуваченого у зв`язку із поверненням їй викраденого майна.

З огляду на позицію обвинуваченого, який правильно розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, вину визнав, після роз`яснення порядку дослідження доказів і обмеженого права на апеляційне оскарження визнаних обставин, не заперечив проти дослідження доказів відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд не досліджував докази, які стосуються обставин, які учасниками провадження не заперечуються.

Ураховуючи наведене вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185 КК України є доведеною.

При призначенні покарання суд відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у статі 65 КК України, враховує ступінь тяжкості кожного вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, відповідно до статті 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим так і іншими особами.

Справедливість покарання досягається шляхом його індивідуалізації, тому покарання має бути адекватним характеру скоєного діяння, його небезпечності та даним про особу винного.

Суд встановив, що ОСОБА_4 вчинив два тяжких кримінальних злочини за кваліфікуючою ознакою «в умовах воєнного стану», обидва злочини вчинені повторно, один злочин пов`язаний із проникненням у житло.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини.

Обставини, що обтяжують покарання, за змістом обвинувального акту, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем, брав безпосередню участь у бойових діях та у лютому 2024 року отримав тяжке поранення, з січня 2025 року вважався таким, що самовільно залишив військову частину, до несення служби повернувся у серпні 2025 року.

Проте обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, інкриміновані злочини вчинені під час розгляду судом кримінального провадження №0000009 за ч.4.ст.185 КК України, що у сукупності свідчить про сформоване безвідповідальне ставлення до чужої власності, високий ризик повторного вчинення злочинів і відповідно вимагає призначення покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України без застосування ст.69 КК України у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Суд відхиляє наведені обвинуваченим доводи щодо призначення покарання більш м`якого ніж передбачено законом, оскільки отримання поранення під час виконання військового обов`язку та сімейний стан особи вже були враховані судом при постановленні вироку у справі №159/831/25, і не можуть свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості нових кримінальних правопорушень, зокрема пов`язаного з проникненням у житло.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Інкриміновані злочини вчинені ОСОБА_4 до постановлення Ковельським міськрайонним судом Волинської області вироку від 26.05.2025, тому остаточне покарання суд призначає обвинуваченому за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Обвинувачений не відбував покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2025 і до нього не застосовувався запобіжний захід, який би міг бути врахований в строк остаточно призначеного покарання.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні не обирався, обвинувачений утримується під вартою в межах іншого кримінального провадження.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз на загальну суму 4902,70 грн суд на підставі ст.124 КПК України покладає на обвинуваченого.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України арешт, накладений на речові докази ухвалами слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2025 і 21.05.2025 необхідно скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 349, 374, 375, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2025 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання на виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 4902,70 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2025 і 21.05.2025.

Речові докази :

- DVD диски залишити в матеріалах справи,

- телевізор марки KIVI 43U6 109 см/43 дюйми, покривало сірого кольору «Engblomme», кріплення до телевізора марки «PIKO » залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 ,

- коробку для мобільного телефону марки «Redmi Note 12 Pro», яка передана на зберігання до камери схову речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, повернути потерпілому ОСОБА_7

- рюкзак, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області , пакування 658515, повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення резолютивної частини вручити учасникам судового розгляду.

ГоловуючийОСОБА_1