Справа № 953/8912/25
Провадження № 1-кп/953/968/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001226 від 29.07.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3

обвинувачений - ОСОБА_2

секретар судового засідання - ОСОБА_4

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_2 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, протягом декількох років (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), маючи прямий умисел, спрямований на незаконне вирощування (культивування) рослин - конопель, з метою подальшого виготовлення з них наркотичного засобу «канабіс» для подальшого особистого вживання, за місцем своєї реєстрації та мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у порушення Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного вирощування конопель та бажаючи цього, почав вирощувати рослини роду коноплі у кількості 121 (сто двадцять одна) штука, за якими він доглядав шляхом здійснення їх поливу та рихлення ґрунту в місці їх зростання, бажаючи довести їх (рослини роду коноплі) до стану дозрівання.

10.06.2025, у період часу з 07 години 13 хвилин по 08 годину 38 хвилин, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_2 , працівниками поліції на території двору домоволодіння виявлено та вилучено зростаючі рослини, у загальній кількості 121 рослина, які згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-25/16795-НЗПРАП від 03.07.2025, є рослинами роду коноплі, у кількості 121 (сто двадцять одна) штука, які ОСОБА_5 незаконно вирощував для подальшого особистого вживання без мети збуту.

Таким чином, органом обвинувачення ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, тобто незаконному вирощуванні конопель особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 цього Кодексу, у кількості п`ятдесят і більше рослин.

1.2. Крім того, ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений в ході досудового розслідуванні період часу, але не пізніше 10.06.2025, маючи умисел на вчинення незаконного придбання та зберігання, з метою особистого вживання наркотичного засобу «канабіс», без мети збуту, діючи умисно, з мотивів реалізації особистих потреб, вирішив виростити рослини роду коноплі, для подальшої їх сушки та виготовлення наркотичного засобу «канабіс», для подальшого власного вживання, без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_2 , у невстановлений у ході досудового розслідуванні період часу, але не пізніше 10.06.2025, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання та використання, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті довести задумане ним кримінальне правопорушення до кінця, особисто виростив за місцем свого мешкання рослини роду «коноплі», здійснив їх збір, висушив, та з того часу почав зберігати при собі без мети збуту наркотичний засіб «канабіс».

Злочинна діяльність ОСОБА_2 припинена співробітниками поліції, які 10.06.2025, у період часу з 07 години 13 хвилин по 08 годину 38 хвилин, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_2 , виявили та у подальшому вилучили у кімнаті домоволодіння 1 (одну) скляну банку з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-25/18898-НЗПРАП від 25.07.2025, є наркотичним засобом - канабіс, масою: 37,2361 грам, та 1 (один) паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121- 25/18898-НЗПРАП від 25.07.2025, є наркотичним засобом - канабіс, масою: 1,6127 грам. Загальна маса наркотичного засобу канабіс становить: 38,8488 грам, що відповідно до Таблиці 1 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», Наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», не є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_2 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту, наркотичний засіб - «канабіс», що віднесено до наркотичних засобів, обіг яких заборонено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, переховуючи їх в особистих речах.

Таким чином, органом обвинувачення, ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинені обвинуваченим, тому просила суд визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання: за ч. 2 ст. 210 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду на срок 1 (один) рік, та на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, звільнивши останнього від його відбування з іспитовим строком 1 (один) рік.

2.1.2. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та, не оспорюючи фактичних обставин, місця, часу та способу вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті з приводу пред`явлених обвинувачень, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суворо не карати.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. Враховуючи те, що обвинувачений визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності його позиції відсутні, вислухавши думки сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вважає доведеною у повному обсязі винуватість ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 310 КК України, тобто незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 цього Кодексу, у кількості п`ятдесят і більше рослин, та за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним кримінального правопорушення й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу кримінального правопорушення і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

3.1.1. Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення кримінального проступку. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

3.1.2. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття кримінального правопорушення. Це може полягати, зокрема, у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення; повідомленні про їхнє місцезнаходження; поданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, майна, здобутого злочинним шляхом.

3.1.3. Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, що виразилося у повній співпраці з органом досудового розслідування.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_2 на стадії досудового розслідування, а також під час судового розгляду, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

3.2. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50,65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як кримінальний проступок та тяжкий злочини, їх вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який має середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та фактичне місце проживання, раніше судимий.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання:

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

4.6. Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, суд виходить з того, що призначення покарання із застосуванням приписів ст. 75 КК пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Пропорційність дискреційних повноважень суду забезпечується, зокрема, належним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі.

Підставами для судового розсуду в ході призначення покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, у яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначення «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК, тощо; індивідуалізація покарання і конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.04.2022 (№ 51-536кмо20).

З урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватися під час призначення покарання, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_2 можливе без відбування покарання шляхом прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

4.7. При цьому суд, діючи відповідно до положень ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-25/16795-НЗПРАП від 03.07.2025 у розмірі 2674,20 грн, та при проведенні експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121- 25/18898-НЗПРАП від 25.07.2025 у розмірі 2674,20 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Запобіжний захід.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який обчислюється з моменту проголошення вироку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, - не застосовувати.

Речові докази: 1 (одну) картонну коробку з пояснювальним написом: «Харківський НДЕКЦ МВС України; Висновок: СЕ- 19/121-25/16795-НЗПРАП від 03.07.2025», в якому згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/121-25/16795-НЗПРАП від 03.07.2025 - 1. Речовина масою: 1907,5 г - з рослинами роду коноплі. Загальна кількість вилучених рослин роду Коноплі згідно протоколу обшуку від 10.06.2025 року склала 121 (сто двадцять одна) штука; 1 (один) полімерний сейф-пакет експертної служби МВС № 6195007 з пояснювальним написом: «Харківський НДЕКЦ МВС України; Висновок: СЕ-19/121-25/18898-НЗПРАП від 25.07.2025», в якому згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/121-25/18898- НЗПРАП від 25.07.2025 - 1. Надана на експертизу речовина рослинного походження масою 1,8141 г, 42,0928 г, є канабісом, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить: 1,6127 г, 37,2361 г, що передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-25/16795-НЗПРАП від 03.07.2025 у розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок, та при проведенні експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121- 25/18898-НЗПРАП від 25.07.2025 у розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок, після набрання вироком законної сили стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1