Справа № 344/558/26
Провадження № 1-кс/344/462/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0000412 від 24.06.2025,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор, 12.01.2026 року, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000412 від 24.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом діяльності групи осіб, що здійснює незаконне переправлення осіб через державний кордон України, в період воєнного стану.

Під час досудового розслідування та оперативного супроводу кримінального провадження встановлено, що група осіб налагодила схему незаконного перевезення через державний кордон України чоловіків призовного віку, які ухиляються від мобілізації.

Так, 04.07.2025 відносно ОСОБА_6 скеровано до Івано-Франківського міського суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000656 від 25.10.2024 за фактом вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Однак, ОСОБА_6 в порушення вимог вищезазначених нормативно-правових актів, вчинив повторно кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до розробленого злочинного задуму, ОСОБА_6 та інші наразі невстановлені досудовим розслідуванням особи на протязі грудня 2025 січня 2026 року з метою отримання доходу здійснювали пошук осіб, які у період оголошення воєнного стану на території України та впровадження загальної мобілізації, мали незаконно перетнути державний кордон України, здійснювали інформування таких осіб щодо можливості перетину на ділянці державного кордону України в межах Чернівецької області із Республікою Молдова поза пунктами пропуску, проводили детальні інструктажі та надавали засоби транспортування до визначених ними ділянок державного кордону України, оцінюючи такі незаконні послуги в розмір близько 12 500 євро. Так, у період часу із при кінця грудня 2025 року по січень 2026 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою із іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, підшукав військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які бажали покинути територію України у незаконний спосіб та повідомив останнім, що може організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України за грошову винагороду в сумі 12 500 євро, на що останні погодились. Надалі, ОСОБА_6 , для реалізації свого злочинного плану, використовуючи засоби зв`язку 06.01.2026 (більш точний час досудовим розслідуванням на даний час не встановлено), провів з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 детальний інструктаж щодо організації їхнього незаконного переправлення через державний кордон України та повідомив останнім про інших учасників, які виконають свої злочинні функції щодо організації їх незаконного переправлення через державний кордон України, а також повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_4 щодо необхідності їх готовності для виїзду 07.01.2026 приблизно о 10 год 30 хв із населеного пункту Красна, Надвірнянського району Івано-Франківської області.Після чого, 07.01.2026, близько 12 год 27 хв ОСОБА_6 , прибув на власному автомобілі марки «FIAT QUBO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Левицького та Річкову, що у с. Красна Надвірнянського району Івано-Франківської області, де його очікував ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Надалі, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , перебуваючи у автомобілі марки «FIAT QUBO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , з попередньо обумовленими грошовими коштами ОСОБА_4 в розмірі 10 500 євро та 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 606 850 грн, та ОСОБА_7 в розмірі 12 500 євро, що згідно курсу НБУ становило 621 250 грн, почали рух в сторону державного кордону України, однак протиправні дії ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо організації незаконного переправлення через Державний кордон України ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , були припинені працівниками правоохоронних органів.

В період часу з 11 год 45 хв по 14 год 00 хв. 07.01.2026 року на підставі ст. 233 КПК України, у зв`язку із переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення було проведено обшук транспортного засобу марки «Fiat Qubo», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_8 та яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Motorola edge 50 neo», IMEI: НОМЕР_2 із вмонтованою сім-картою НОМЕР_3 , без коду доступу; грошові кошти в загальній сумі 10 500 Євро та 2000 доларів США, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 .

Після припинення вчинення вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, було затримано:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, однак відносно якого 04.07.2025 скеровано обвинувальний акт до Івано-Франківського міського суду за вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 України.

Окрім того, 08.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

07.01.2026 винесено постанову про визнання зазначених вище речей речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Додатково долучив протокол огляду телефону ОСОБА_4 .

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 мав виплатити ОСОБА_6 1000 євро, інші кошти надала мама для проживання за кордоном. Просив задовольнити клопотання частково, а саме щодо мобільного телефону та 1000 Євро, в решті просив відмовити.

Власник майна підтримав думку адвоката.

Заслухавши пояснення прокурора, власника майна та його представника, дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, майно, а саме: мобільний телефон марки «Motorola edge 50 neo», IMEI: НОМЕР_2 із вмонтованою сім-картою НОМЕР_3 , без коду доступу (поміщено в спец.пакет НПУ №5118349) та грошові кошти в загальній кількості 10 500 Євро та 2000 доларів США (кошти поміщено до спец.пакету НПУ №PSP2089700) які були в ОСОБА_4 , було вилучено 07.01.206 року під час обшуку.

Згідно копії постанови старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 , мобільний телефон марки «Motorola edge 50 neo», IMEI: НОМЕР_2 із вмонтованою сім-картою НОМЕР_3 , без коду доступу та грошові кошти в загальній сумі 10 500 Євро та 2000 доларів США, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання слідчого подано до суду у строки визначені ст.171 КПК України, та в повній мірі відповідає вимогам встановленим цією статтею.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Щодо мобільного телефону, то власник майна не заперечив щодо накладення арешту.

Щодо грошових коштів (валюти), то ОСОБА_4 та його представник не заперечили в частині 1000 Євро, які ОСОБА_4 мав передати ОСОБА_6 , решта не мають відношення до даного провадження. Натомість, прокурор доводив те, що і як пояснив на допиті 07.01.2026 року ОСОБА_4 він мав передати ОСОБА_6 2000 доларів США та 500 Євро, а інших 10 000 Євро іншим невстановленим особам.

Щодо суми 2000 доларів США та 500 Євро, то дійсно така мала бути передана ОСОБА_4 безпосередньо ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом огляду мобільного телефону, а саме: «дідові (це і є ОСОБА_6 ) 500 Євро і 2 000 доларів США, а тому слідчий суддя приходить до висновку про підтвердження підстав для накладення арешту на дану суму.

Щодо решти коштів (10 000 Євро), то приходжу до висновку, що в цій частині клопотання не є доведеними, оскільки щодо даної суми, яка добровільно видана ОСОБА_4 , належних доказів кому такі кошти мали бути передані, при цьому як пояснив ОСОБА_4 свої покази 07.01.2026 року, від подавав під диктування слідчому, з тим що пояснення про повернення йому таких коштів, а не їх арешт, окрім того, він дійсно перетинав кордон для проживання там.

Враховуючи те, що грошові, на які прокурор просить накласти арешт, а саме 10 000 Євро, не мають належного та допустимого підтвердження їх зв`язку з інкримінованими обставинами кримінального провадження, зокрема, фактичні домовленості між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стосувалися зовсім іншої суми, а саме 2 000 доларів США та 500 Євро, жодних домовленостей, доказів чи інших об`єктивних даних, які б підтверджували намір, обов`язок або погодження на передачу саме 10 000 Євро і кому саме вони повинні бути передані, не можуть розглядатися як кошти, пов`язані з предметом кримінального правопорушення. За таких обставин твердження прокурора щодо необхідності накладення арешту на вказані грошові кошти у сумі 10 000 Євро є необґрунтованими, передчасними та такими, що не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування арешту в цій частині.

Інші доводи не спростовують висновку слідчого судді не потребують додаткової деталізації.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон марки «Motorola edge 50 neo», IMEI: НОМЕР_2 із вмонтованою сім-картою НОМЕР_3 , без коду доступу та грошові кошти в загальній сумі 500 Євро та 2000 доларів США, які належать ОСОБА_4 , заборонивши їх відчуження, користування та розпорядження, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 січня 2026 року

Слідчий суддя ОСОБА_10