ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2024 року за №0001752, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Зарицьке Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 26.12.2024 року приблизно о 17 годині 10 хвилин, більш точного часу не встановлено, допустив порушення вимог п.п. 2.3.6, 12.4, 12.9.6, 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

- п. 2.3 ПІДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 12.4 ПДР «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

- п. 12.9 ПДР «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" п. 30.3 цих Правил»;

- п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення виразились в тому, що 26.12.2024 року приблизно о 17 годині 10 хвилин, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Ангарська з боку вул. Патріотична в напрямку вул. Миколи Аркаси в м. Одесі, де організований двосторонній, дворядний у кожному з напрямків рух, у другій від правого краю смузі свого напрямку руху в нічний час доби при достатній видимості по сухому асфальтованому дорожньому покриттю.

Наближаючись до будинку № 5 по вул. Ангарська у Хаджибейському районі м. Одеси, ОСОБА_5 , діючи необережно, рухаючись по вул. Ангарська, зі швидкістю 68,1-71,1 км/год, яка перевищувала установлену у населених пунктах швидкість руху, не зупинивши керований ним транспортний засіб перед нерегульованим пішохідним переходом, дорожнє покриття якого було сухе та перебувало у задовільному стані, без будь-яких ям та вибоїн, не врахував дорожню обстановку, а саме не переконався, що це буде безпечним для усіх учасників дорожнього руху, зокрема для пішоходів, які у той час перетинали проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у той час перетинала проїзну частину вул. Ангарська по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо за ходом руху вказаного автомобіля «ВАЗ 210994-20».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку середнього ступеню, яка ускладнилась субарахноїдальним крововиливом (крововилив між твердою і павутинною мозковими оболонками), субдуральним крововиливом у лівій лобній та тім`яній області (крововилив між твердою і павутинною мозковими оболонками), забої - гематоми та садна лобної ділянки, тім`яної області зліва, закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці зі зміщенням уламків, крайовий перелом дзьобоподібного відростку лопатки зі зміщенням, уламковий перелом нижньої гілки лівої лонної кістки зі зміщенням уламків допереду, перелом поперечного відростка тіла поперекових хребців 3-го, 4-го ліворуч без зміщення, закритий перелом внутрішньої щиколотки лівої гомілки зі зміщенням уламків, закритий перелом латеральної щиколотки лівої гомілки з задовільним стоянням уламків, гематоми та садна лівого передпліччя, які не були небезпечними для життя, викликає тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та за цим критерієм згідно з п.п. 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 р., відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії водія автомобіля марки «ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненому визнав повністю і суду пояснив, що він 26.12.2024 року о 17 год. 10 хв. керував автомобілем ««ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 . Наближаючись до будинку № 5 по вул. Ангарська у Хаджибейському районі м. Одеси, рухався необережно та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у той час перетинала проїзну частину вул. Ангарська по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо за ходом руху вказаного автомобіля «ВАЗ 210994-20».

Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що сплатив на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн, що не заперечувалось представником потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні не була присутня, надала заяву, про розгляд справи без її участі, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Представником потерпілої, адвокатом ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн та з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» () матеріальної шкоди в розмірі 320 000,00 грн.

В судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_7 , адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про залишення без розгляду зазначеного цивільного позову у кримінальному провадженні.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор потерпіла також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи щодо речових доказів і процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчиненим з необережності, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене, негативно оцінює свої злочинні дії та їх наслідки та готовий понести покарання за вчинене; добровільне відшкодування завданого збитку, що виразилось у частковому відшкодуванні завданої потерпілій моральної шкоди, здійсненого без будь-якого примусу.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Так, суд при призначенні покарання враховує наступне:

-кримінальне правопорушення скоєно за необережності;

-ОСОБА_5 провину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на час розгляду справи відшкодував потерпілій моральну шкоду в розмірі 30 000 грн,

-обвинувачений є пенсіонером, особою похилого віку, 1956 року народження (69 років);

-на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до Висновку КНП "ООМЦПЗ"ООР"№ 003810 від 01.01.2025 року при вчиненні кримінального правопорушення ознак сп`яніння у обвинуваченого не виявлено;

-ОСОБА_5 жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто, вів спосіб життя законослухняного громадянина, що позитивно характеризує обвинуваченого;

-має постійне місце проживання та реєстрації;

-має міцні соціальні зв`язки: одружений, мешкає разом з дружиною;

-отримує невелику пенсію в розмірі близько 3000 грн,

-потерпіла не наполягає на призначенні суворого покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 є пенсіонером, тому відповідно до вимог КК України йому не може бути призначено покарання у виді виправних робіт та обмеження волі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, підстава застосування ст. 69 КК України складається з двох елементів, що характеризують вчинений злочин і особу винного, а саме: а) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що певним чином характеризують особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до висновку суду касаційної інстанції, викладеного у постанові ВС/ККС у справі № 712/4384/20 від 27.04.2021 року, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити основне покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, враховуючи наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

З урахуванням обставин справи, особи винного, те, що він вперше вчинив кримінальне правопорушення з необережності, є особою похилого віку, проживає разом з дружиною (1961 року народження), яка також є пенсіонеркою, отримує невеликий розмір пенсії у розмірі близько 3 000,00 грн, а також те, що обвинувачений погоджується сплатити штраф, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 ст. 69 КК України та призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 286 КК України (у розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Крім того, на думку суду, призначене судом такого покарання із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання надасть ОСОБА_5 реальну можливість сплатити штраф та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та буде помірним для обвинуваченого, враховуючи його майновий стан, який залежить виключно від пенсійного забезпечення.

Також, суд приймає до уваги, поведінку обвинуваченого як безпосередньо після вчинення злочину (намагання надати допомогу потерпілій), під час досудового розслідування: обвинувачений від органу досудового розслідування, суду та потерпілої не переховувався, надав правдиві зізнавальні покази щодо обставин ДТП, визнав вину, щиро розкаявся, та на стадії судового розгляду відшкодував потерпілій моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн., що ніким із учасників судового провадження не заперечувалось.

Суд вважає необхідним, за клопотанням обвинуваченого, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, розстрочити виплату штрафу певними частинами на 12 місяців, зобов`язавши сплачувати рівними частинами по 3 187 гривень 50 копійок, починаючи з моменту набрання вироком законної сили.

З метою не допущення неможливості обвинуваченим відбути призначене покарання, через непомірність розміру встановленого штрафу та компенсації проведених у кримінальному провадженні експертиз ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про розстрочку строком на 12 місяців виконання вироку суду в частині сплати штрафу та оплати проведених експертиз.

Згідно з ст. ст. 122, 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 17 823 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять три) гривні 36 копійок, а саме:

- судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля «ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок;

- судової транспортно-трасологічної експертизи, в розмірі 7 959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 коп.;

- судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП, в розмірі 5088 (п`ять тисяч вісімдесят вісім) гривень 96 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи особу обвинуваченого, обставини, які вказують на важкий матеріальний стан засудженого, зокрема: останній є пенсіонером, що утруднюють реальне виконання рішення суду в частині стягнення процесуальних витрат за проведення судових експертиз, приходить до висновку про розстрочку процесуальних витрат

За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та розстрочки сплати процесуальних витрат у сумі 17 823,36 гривень на дванадцять місяців зі сплатою щомісячної суми в розмірі 1 485,28 гривень.

Арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси від 31.01.2025 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази, відповідно до постанови слідчого від 27.11.2024 року, а саме:

- автомобіль ««ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_5 , або його уповноваженому представнику.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, відповідно до клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_4 ,- залишити без розгляду.

Особа, цивільний позов якої в кримінальному провадженні залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Питання стосовно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 369-371, 373-374, 376, 392-395, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому основне покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України у розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Розстрочити ОСОБА_5 виплату штрафу на 12 місяців з сплатою щомісячно рівними частинами в розмірі 3 187 (три тисячі сто вісімдесят сім) грн. 50 коп.

Строк додаткового покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, відповідно до клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,- залишити без розгляду.

Особа, цивільний позов якої в кримінальному провадженні залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 17 823 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять три) гривні 36 копійок, а саме за проведення:

- судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля «ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок;

- судової транспортно-трасологічної експертизи, в розмірі 7 959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень;

- судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП, в розмірі 5088 (п`ять тисяч вісімдесят вісім) гривень 96 копійок.

Розстрочити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплату процесуальних витрат у сумі 17 823,36 гривень на дванадцять місяців зі сплатою щомісячної суми в розмірі 1 485 (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) гривень 28 копійок.

Арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси від 31.01.2025 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази, відповідно до постанови слідчого від 27.11.2024 року, а саме:

- автомобіль ««ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_5 або його уповноваженому представнику.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подається до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1