Справа № 467/1381/25
Провадження № 1-кп/467/131/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка кримінальне провадження № 0000036, внесене до ЄРДР 29 липня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ата Казахстан, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, працевлаштованого сторожем «Юженергобуд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді командира бойової машини командира 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , шпк «молодший сержант», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2025 року близько 19 години ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні приватного будинку АДРЕСА_1 , знаходячись стоячи один навпроти одного, будучи значно фізично розвинутим, прикладаючи значну фізичну силу, тримаючи в правій руці шкіряний ремінь, наніс своєму малолітньому сину ОСОБА_5 не менше шести ударів ременем та пряжкою від ременя в область кінцівок, нижньої частини спини та таза, а також голови, чим завдав ОСОБА_5 фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на завдання побоїв малолітньому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 08 червня 2025 року близько 19 години, перебуваючи у приміщенні літньої кухні приватного будинку АДРЕСА_1 , в момент, коли малолітній ОСОБА_6 перебував у положенні стоячи та ніякого опору не чинив, будучи значно фізично розвинутим за останнього, прикладаючи значну фізичну силу, тримаючи в правій руці шкіряний ремінь, наніс останньому не менше десяти ударів ременем в область ніг та спини, чим завдав ОСОБА_6 фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний у суді обвинувачений провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що ввечері 08 червня 2025 року, коли він приїхав з роботи додому та перебував у приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання, його дружина поскаржилась йому на те, що зникли прикраси золоті та срібні, які лежали на трюмо. У вчиненні крадіжки він запідозрив своїх синів. Тому він розлютився, не стримався та побив дітей ременем, заподіявши кожному близько 10 ударів по ногам та спині.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що батько запитав його чи не брав він прикраси, на що він відповів, що не брав, тоді батько його побив ременем по спині. Йому було боляче, він плакав.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що батько запитав його чи не брав він прикраси, на що він відповів, що не брав, тоді батько його побив ременем по спині, по ногам і по рукам. Йому було боляче, він плакав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що останній вчинив кримінальний проступок, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий та вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити йому покарання у виді штрафу у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 126 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час розгляду справи не обирався, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1