Провадження № 1-кп/175/2135/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001296 від 06 жовтня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка, Донецької області, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, 21.03.2016 року судим Краматорським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 років, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, старший матрос, старший стрілець оператора 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями ст. ст.3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем, старший матрос ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший матрос ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Судом встановлено, що старший матрос ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді старший стрілець оператор 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 05 жовтня 2025 року приблизно о 20 год. 30 хв., разом військовослужбовцем номером обслуги 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно - штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , знаходилися за місцем своєї дислокації, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де вони разом вживали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відійшли до окрема стоячого на території вищезазначеного домоволодіння приміщення туалету, де сварка між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продовжилась і у цей момент у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 перебуваючи біля приміщення туалету за вищезазначеною адресою, утримуючі у правій руці ніж кинджального типу, який був у нього при собі, не бажаючи настання смерті іншої людини, умисно наніс стоячому навпроти нього ОСОБА_6 один удар клинком ножа в область грудної клітини ліворуч.

В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 заподіяні наступні тілесні ушкодження: проникне колото-різане поранення грудної клітки зліва, що ускладнилось в лівобічним гемопневмотораксом, підшкірною емфіземою - утворилось від однократної дії плаского предмету, що володів колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути і ніж, можливо в строк і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Виявлене у ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді проникного колото-різаного поранення грудної клітки зліва, що ускладнилось лівобічним гемопневмотораксом, підшкірною емфіземою знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з нанесеним йому ударом ножом в район грудної клітини зліва, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями ОСОБА_4 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню, заявив про бажання продовжити проходження військової служби.

Потерпілий надав заяву про розгляд без участі, претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі, в також те, що ним не оспорюються фактичні обставини справи, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежився поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винуватої, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

З урахування викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межах, встановлених у санкції інкримінованої частини статті КК України, та в такому необхідному та достатньому розмірі, що об`єктивно разом з метою кари одночасно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень статті 69, 75 КК України судом не встановлено.

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 21 березня 2016 року, обвинуваченого ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років.

На підставі ст. 81 КК України, відповідно до ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 09 травня 2025 року обвинувачений ОСОБА_4 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 1 (один) рік 09 (дев`ять) днів.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив вищевказане кримінальне правопорушення у період строку умовно-дострокового звільнення, суд вважає необхідним, у відповідності до ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання не відбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 21 березня 2016 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 перебуває під вартою з 06 жовтня 2025 року (з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України).

Тому, на підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 покарання строк попереднього ув`язнення з 06 жовтня 2025 року із розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Застосований запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

При цьому жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити той самий - тримання під вартою.

Витрати на залучення експертів у кримінальному проваджені відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 349, 367-370, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 21березня 2016 року та призначити ОСОБА_4 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді 7 ( семи ) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 06 жовтня 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2025 року на:

- ніж кинджального типу у піхвах, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; кофту чорного кольору, виконаної з трикотажного матеріалу, з короткими рукавами з наявними плямами РБК на ній, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; куртку «мультикам» зеленого кольору, яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; кофту зеленого кольору, яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; штани чорного кольору, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; капці синього кольору, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -скасувати.

Речові докази:

- змив РБК з листа дерева; змив РБК з трави; змив РБК з каміння; змиви з рукоятки ножа; змиви з клинка ножа; ніж кинджального типу у піхвах, кофту чорного кольору з плямами РБК; зразок букального епітелію на аплікаторі LOT 180342, який поміщено до паперорвого конверту опломбованого біркою NPU00427229; два фрагменти марлі зі змивами, - які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області - знищити;

- куртку «мультикам» зеленого кольору; кофту зеленого кольору; штани чорного кольору, які належать ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути останньому за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 25 грудня 2025 року. У відповідності до положень ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1