Справа № 301/1989/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/712/25 за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 22:00 години вечора до 06:00 години ранку без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі процесуальні певні обов`язки.

Строк дії ухвали до 18 листопада 2025 року включно.

18 вересня 2025 року до слідчої судді Іршавського районного суду Закарпатської області звернувся з клопотанням слідчий СВ Відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000284 від 28.07.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КУпАП, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, у підозрюваного відсутнє постійне місце роботи, він неодружений, що дає підстави вважати, що у останнього відсутні будь-які соціальні зв`язки, а тому існують ризики, що ОСОБА_6 знаходячись на волі може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може ухилятись від слідства та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу, експертів у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий ОСОБА_7 вважав, що менш суворі запобіжні заходи будуть недостатньо ефективними для запобігання наведеним у клопотанні ризикам і не зможуть забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий ОСОБА_7 просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В ухвалі слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя також вказала, що підозрюваний ОСОБА_6 є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно розписки потерпілої заподіяну їй шкоду добровільно відшкодував, тому потерпіла до нього ніяких претензій не має.

Доказів того, що ОСОБА_6 переховуватиметься від слідства і суду, незаконно впливатиме на свідків, потерпілу та експертів у цьому кримінальному провадженні, намагатиметься знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинить інше кримінальне правопорушення чи іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, немає.

Враховуючи, що подія злочину мала місце 28.07.2025 року, прокурором не надано суду доказів неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та намагання ухилитися від слідства чи іншим чином перешкоджати слідству.

Отже, доказів того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчим та прокурором не надано.

Слідчий суддя дійшла висновку за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрати запобіжний захід тримання під вартою з визначенням застави.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, приходить до наступного висновку.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності ОСОБА_6 та його захисника, неявка яких, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що учасники судового провадження, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин неявки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на недоведеність ризиків, й свідчили б про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178,183,193,194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч.1 ст.176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.

Доводи прокурора стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, у зв`язку із чим, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Відповідно до клопотання прокурора від 20.10.2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 закінчено та обвинувальний акт скеровано до суду.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді