Справа № 128/2565/24
УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.02.2024 за № 0000114, по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань10.02.2024 за № 0000114, по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, по якому проводиться судовий розгляд.

У судовому засіданні 28.10.2025 обвинувачений ОСОБА_4 підтримав попередньо подане до суду клопотання про скасування арешту майна та повернення автомобіля власнику, яке мотивоване тим, що «обвинувачений ОСОБА_6 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації, тому, відповідності до ст. 335 КПК України, на час перебування обвинуваченого на військовій службі в Збройних Силах України зупиняється кримінальне провадження. Предметом кримінального правопорушення є автомобіль «ВАЗ 2107» бежевого кольору, 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який був визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом, арештований та поміщений на спеціальний майданчик поліції. Потерпілий ОСОБА_8 в кримінальному провадженні не має до нього та ОСОБА_6 будь-яких претензій. Також потерпілий ОСОБА_8 звертався з клопотанням про скасування арешту майна та повернення автомобіля власникові, відповідні клопотання та заяви містяться в матеріалах кримінального провадження. Згідно з договором купівлі-продажу 0541/2024/5046290 від 10.12.2024, укладеного між власником автомобіля «ВАЗ 2107» бежевого кольору, 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , власник продав, а покупець купив зазначений автомобіль та став його власником. Про те, що він є власником автомобіля «ВАЗ 2107» бежевого кольору, 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , зазначається у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . У зв?язку із зупиненням кримінального провадження на невизначений строк відпала потреба у знаходженні автомобіля на майданчику зберігання речових доказів, тому просить скасувати арешт з майна та речовий доказ у кримінальному провадженні №0000114 від 10.02.2024 автомобіль «ВАЗ 2107» бежевого кольору, 1984 року випуску, VIN № НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 повернути власникові ОСОБА_4 , оскільки він планує передати його на потреби ЗСУ».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна та повернення автомобіля власнику.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 заперечує щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки транспортний засіб є предметом вчинення кримінального правопорушення, розгляд кримінального провадження ще не розпочинався, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту майна суд вирішує одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання 28.10.2025 не з`явився у зв`язку із перебуванням на військовій службі.

З урахуванням дії воєнного стану на території України суд вважає можливим розглянути клопотання про скасування арешту майна та повернення автомобіля власникуза відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання 28.10.2025 не з`явився, хоч у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання.

Попередньо ОСОБА_8 подав до суду заяву, у якій зазначив, що «будь-яких претензій до обвинувачених не має, цивільний позов не подавав, оскільки шкода відсутня, у зв`язку із виїздом за кордон він не зможе приймати участь в судових засіданнях, тому просить розглядати кримінальне провадження за його відсутності, йому відомо, що обвинувачений ОСОБА_6 мобілізований на військову службу, не заперечує щодо зупинення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до закінчення перебування обвинуваченого на військовій службі. Також просить вирішити клопотання власника автомобіля ОСОБА_4 та повернути йому автомобіль. Просить врахувати, що він не вважає винуватими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні, оскільки автомобіль випадково опинився у ОСОБА_4 , тому просить закрити кримінальне провадження відносно них».

Заслухавши учасників судового провадження, оглянувши клопотання про скасування арешту майна та повернення автомобіля власнику, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У пункті 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 (далі Порядок), визначено, що речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 20 вищевказаного Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У частині другій статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, особа, яка звертається з клопотанням про скасування арешту майна, має довести, що відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна та повернення автомобіля власнику, суд враховує, що транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, на який накладено арешт з метою його збереження.

У даному кримінальному провадженні судовий розгляд ще не розпочинався, речові докази судом не досліджувалися.

Варто зазначити, що арешт майна дійсно є втручанням у право власності, відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, на даний час таке втручання визнається пропорційним втручанням у права людини та необхідним у демократичному суспільстві, оскільки забезпечується виконання завдання арешту майна, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно зі ст. 7 КПК України, основними засадами кримінального провадження є, в тому числі, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Оскільки транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 у даному кримінальному провадженні визнаний речовим доказом та на нього накладено арешт, при цьому судом речові докази у справі ще не оглядалися, будь-яких доказів неналежного зберігання чи пошкодження під час зберігання речового доказу суду не надано, тому клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна та повернення автомобіля власникуслід залишити без задоволення.

Слід звернути увагу на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Керуючись статтями 174, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна та повернення автомобіля власнику залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ