У Х В А Л А

/про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/

05.12.2025 м. Львів

Слідча суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000888 від 3 грудня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 350, ч.2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стрільськ, Сарненського району, Рівненської області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,-

встановив :

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду міста Львова з клопотанням, погодженим із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000888 від 03 грудня 2025 року відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий СВ покликається на те, що 03 грудня 2025 року, близько 20 год. 00 хв., солдат ОСОБА_7 , оператор НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із іншими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та працівниками поліції ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області перебував на території обслуговування з метою проведення заходів щодо оповіщення громадян.

Солдат ОСОБА_7 , оператор НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував при виконанні службових обов`язків та здійснював функції представника влади.

03.12.2025, близько 20:00 год., ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Єфремова, поблизу будинку №10, в м. Львові, був зупинений працівниками поліції ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області та групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , які відповідно виконували свої функціональні обов`язки визначені ч. 5 ст.24 ЗУ «Про національну поліцію» та ст. 22 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме здійснювали патрулювання щодо оповіщення населення під час мобілізації, перебували у форменому одязі із відповідними знаками розрізнення та діяли у межах своїх повноважень. В ході перевірки військово-облікових документів у ОСОБА_8 , останній знаходячись у службовому автомобілі ІНФОРМАЦІЯ_2 марки Hyundai H-1 р.н. НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, з метою припинення службової діяльності оператора 600543А ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, завдав один удар предметом з колото-ріжучими поверхнями (ноже ), який мав при собі, по тілу ОСОБА_7 , а саме в ділянку правого стегна, спричинивши колото-різану рану правого стегна з ушкодженням (розривом) поверхневої і глибокої стегнових артерій і стегнової вени, поліорганну недостатність, які були небезпечними для життя в момент заподіяння та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України.

Крім цього, 03.12.2025, близько 20:00 год., ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Єфремова, поблизу будинку №10, в м. Львові, був зупинений працівниками поліції ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області та групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виконували свої функціональні обов`язки визначених ч. 5 ст.24 ЗУ «Про національну поліцію» та ст. 22 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме здійснювали патрулювання щодо оповіщення населення під час мобілізації, та перебували у форменому одязі із відповідними знаками розрізнення та діяли у межах своїх повноважень. В ході перевірки військово-облікових документів у ОСОБА_8 , останній знаходячись у службовому автомобілі ІНФОРМАЦІЯ_2 марки Hyundai H-1 р.н. НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, завдав один удар предметом з колото-ріжучими поверхнями (ножем), який мав при собі, по тілу ОСОБА_7 , а саме в ділянку правого стегна, спричинивши колото-різану рану правого стегна з ушкодженням (розривом) поверхневої і глибокої стегнових артерій і стегнової вени, поліорганну недостатність, які були небезпечними для життя в момент заподіяння та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, від яких ОСОБА_7 04.12.2025 року, близько 07:40 год помер в приміщенні ВП Лікарня Святого Луки КНП 1 Територіальне медичне об`єднання м. Львова, що в м. Львові по вул. Навроцького 23.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

03.12.2025 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.12.2025 у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.350, ч.2 ст.121 КК України, роз`яснено та вручено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Окрім того, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 необхідне для виконання завдання кримінального провадження, яким, відповідно до ст. 2 КПК України є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 350, ч.2 ст.121 КК України, та наявність відповідних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання ризикам п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

У судовому засіданні прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 підтримав дане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисниця ОСОБА_6 у судовому засіданні стосовно клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт або визначити розмір застави у випадку задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисниці, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідча суддя прийшла до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як дораніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000888 від 03.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України. Останнє розпочате на підставі того, що 03.12.2025 року близько 19:30 год. невідома особа, перебуваючи по вул. Єфремова, 10, що у м. Львові, умисне заподіяла тяжкі тілесні ушкодження службовій особі, а саме співробітнику ТЦК ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виконував громадський обов?язок, у зв?язку з його службовою діяльністю.

Також на підставі того, що 03.12.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в салоні автомобіля марки "Hyundai H1" наніс колото-різану рану правого стегна з ушкодженням судин ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження. В подальшому 04.12.2025 останній помер в приміщенні лікарні святого Луки. Правова кваліфікація правопорушеня ч. 2 ст. 121 КК України.

4 грудня 2025 року постановою слідчого про перекваліфікацію кримінального правопорушення, правову кваліфікацію у даному кримінальному провадженні змінено з ч. 2 ст. 350 КК України на ч. 3 ст. 350 КК України.

При розгляді клопотання встановлено, що 04.12.2025 ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.350, ч.2 ст.121 КК України, роз`яснено та вручено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

На підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.350, ч.2 ст.121 КК України слідчий надав такі докази:протоколи огляду місця події 03.12.2025; постанови про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження; протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протокол огляду трупа у приміщенні моргу, що по АДРЕСА_3 ; лікарське свідоцтво про смерть № 179/2025, де вказано, що причиною смерті є колото різана рана, протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколи допитів потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші матеріалами в сукупності.

Подані слідчим докази вказують на існування обставин, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.350, ч.2 ст.121 КК України та, які можуть об`єктивно викликати підозру про причетність підозрюваного до його вчинення.

Тому, з урахуванням доводів слідчого та прокурора, стадії досудового розслідування, слідча суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.350, ч.2 ст.121 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які вказав слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу, слідча суддя дійшла таких висновків.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 10 (десяти) років, та у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 12 (дванадцяти) років, та може незаконно впливати на потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідча суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю та у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

3 грудня 2025 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. ст. 208 КПК України та 4 грудня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.350, ч.2 ст.121 КК України.

Окрім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не хворіє (стороною захисту доказів на підтвердження протилежного не надано), неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні не має. Вказані обставини дають підстави про наявність спроб підозрюваному ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідча суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідча суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Додаткову значущість для оцінки ризиків становлять дані досудового розслідування про те, що злочин вчинено відносно особи, яка виконувала службові обов`язки з оповіщення військовозобов`язаних, в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особиста порука та зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На думку слідчої судді, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а запобіжний захід тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, у вчиненні яких він підозрюється, кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також характером суспільного інтересу.

Таким чином, слідчий суддя дійшла висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України.

Слідча суддя, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, не враховує, долучені захисником диплом бакалавра, відомості щодо стану здоров`я бабусі підозрюваного, яка зі слів такого перебуває на його утриманні, оскільки наведені дані мають загальний характер та не спростовують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, доказів того, що на утриманні у підозрюваного ОСОБА_5 перебуває бабуся суду не надано.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, слідча суддя виходить з вимог п. 4) ч. 2 ст.183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відтак, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є підстави застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зідно ч.4 ст.184 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Згідно з лікарського свідоцтва про смерть №179/2025 від 04.12.2025 року померлого ОСОБА_7 , встановлено що смерть останнього настала внаслідок поліорганної недостатності, колото-різана рана правого стегна з ушкодженням судин, напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

Зазначене, а також інші відомості здобуті в судовому засіданні, вказують на вчинення злочину небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, що в свою чергу виключає можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи вищенаведені обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушень, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обґрунтовану підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а також доведені прокурором ризики, вважаю, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 309, 371-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000888 від 3 грудня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 350, ч.2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стрільськ, Сарненського району, Рівненської області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 30 січня 2026 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 08.12.2025 о 16:40 год.

Слідча суддя ОСОБА_1