Справа № 215/7275/25
УХВАЛА
18 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшло вищевказане кримінальне провадженні.
У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на те, що необхідно провести судовий розгляд справи, враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку злочинів, сувору міру покарання, знайомство з малолітньою потерпілою, свідками, обізнаність про їх місце проживання, наявність фактів тиску на потерпілу, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину, незаконного впливу на свідків та ухилення від суду.
Обвинувачений і захисник заперечували щодо клопотання, вказали на відсутність намірів обвинуваченого ухилятись від суду чи впливати на свідків. Просили обрати домашній арешт.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків
Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження його дії, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а не тільки ті, на які посилаються прокурор та обвинувачений.
Так, ОСОБА_6 , як і раніше обвинувачується у вчиненні ряду тяжких і особливого тяжкого злочинів, які вчинені проти статевої недоторканості малолітньої особи, які викликають значний суспільний інтерес і за які законом передбачено максимальне покарання до 12 років позбавлення волі, знайомий з потерпілою, свідками, тому з метою уникнення від можливої суворої відповідальності він може переховуватися від суду і незаконно впливати на потерпілу і свідків, будучи обізнаним про їх місце проживання.
Доводи сторони захисту не спростовують вказані обставини і є недостатніми для зміни запобіжного заходу на цей час.
Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.
Отже, суд вважає, що обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та є актуальними тому суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, в т.ч. домашній арешт, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту потерпілої і свідків, що має важливе значення для повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів .
Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 16 лютого 2026 року.
У задоволенні клопотання обвинуваченого і захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

СУДДЯ: