ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/240/24

Провадження № 11-кп/820/435/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000406, внесеному до ЄРДР 22.09.2022 року стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України до 3 місяців арешту, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.05.2020 за ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст.70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. ч. 3, 4 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ст.190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023) і призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20 травня 2021 року визначено остаточне покарання ОСОБА_9 у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виключено з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023), за епізодами заволодіння майном ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України, закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 4-1 КПК України,

та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Добропілля Донецької області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого: вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2016 за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 850 грн, вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2017 за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 місяців арешту, звільненого 26.09.2027 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.09.2018 за ст. 185 ч. 2, ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.07.2019 за ст. 185 ч. 2, ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.12.2019 за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч 4 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023) і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виключено з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023), за епізодами заволодіння майном ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 22.03.2024 року по 26.03.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 22 березня 2024 року.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України, закрито на підставі ст. 284 ч.1 п. 4-1 КПК України,

а також ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вугледар Донецької області, жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, раніше судимого: вироком Волноваського районного суду Донецької області від 10.10.2017 за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2018 за ст. 289 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, вироком Волноваського районного суду Донецької області від 20.02.2020 за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 3, ст. 289 ч. 2, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.08.2020 за ст. 289 ч. 2, ст.70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023) і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виключено з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023), за епізодами заволодіння майном ОСОБА_12 та ОСОБА_13

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за майнові злочини, відбуваючи покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98», починаючи з червня 2022 року продовжив злочинну діяльність, пов`язану із заволодінням грошовими коштами громадян.

Так, ОСОБА_9 в кінці червня 2022 року, маючи злочинний умисел, направлений на вчинення особливо тяжких злочинів - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вирішив створити організовану групу для спільної злочинної діяльності і досягнення злочинного результату з чітким розподілом ролей її учасників, де виступив як організатор (керівник), до якої на основі добровільності та єдності злочинних намірів увійшли як виконавці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Організоване ОСОБА_9 стійке об`єднання мало чітку структуру, відповідно до якої ОСОБА_9 був її організатором, якому підпорядковані інші члени групи. Функції та алгоритм дій кожного учасника групи були чітко визначені та розподілені відповідно до розробленого ОСОБА_9 та узгодженого з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 плану злочинної діяльності.

У своїй діяльності учасники організованої групи використовували мобільні телефони та планшетні комп`ютери з сім-картками операторів мобільного зв`язку №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , а також банківські картки № НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк» та № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», які отримали у користування в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, будучи ув`язненими у ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98».

На виконання плану ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 , узгодивши свої дії із ОСОБА_11 , використовуючи вищевказані мобільні телефони та планшетні комп`ютери із сім-картками, підключені до всесвітньої інформаційної мережі загального доступу Інтернет, відшукали фотознімки неіснуючих у них в наявності товарів, а саме: цигарок різних марок та завантажили їх на зазначені пристрої, а також створили та зберегли у вказаних пристроях прайс-лист із переліком назв марок цигарок та зазначенням їх цін, значно нижчих від ринкових, для подальшого використання вказаного оголошення при спілкуванні із потерпілими.

Після цього, ОСОБА_9 зареєстрував на сайтах «besplatka.ua» та «ukrgo.com.ua» різні облікові записи та, використовуючи попередньо завантажені на телефони та планшетні пристрої фотознімки товарів, створив і в подальшому розмістив неправдиві оголошення про продаж неіснуючих у нього та інших учасників організованої групи товарів, а саме: цигарок різних марок, видаючи їх за свою власність, використовуючи таким чином електронно-обчислювальну техніку.

Так, ОСОБА_9 , будучи організатором та маючи доступ до електронно-обчислювальної техніки, здійснюючи ретельну підготовку до вчинення злочину в складі організованої групи, здійснив розміщення оголошень про продаж неіснуючого у нього товару, а саме: цигарок різних марок, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами шляхом обману. Окрім того, ОСОБА_9 розмістив в оголошеннях номер мобільного оператора НОМЕР_6 з метою спілкування із потерпілими задля заволодіння їхніми грошовими коштами.

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_11 , спілкуючись із особами, яких зацікавило вищевказане оголошення та які вийшли на зв`язок у телефонному режимі чи листуючись у месенджерах «Viber» або «Telegram», вводили останніх в оману, запевнюючи про правдивість викладеної інформації щодо продажу цигарок, достовірно знаючи, що необхідного для продажу товару в них немає, запевнювали потерпілих у його наявності, відправляючи прайс-лист із переліком назв марок цигарок та зазначенням їх цін, значно нижчих від ринкових, а також фотознімки таких цигарок, відшукані в мережі Інтернет та збережені на пристроях, що перебували у їх користуванні. Також під час спілкування із потерпілими у телефонному режимі чи листування у вказаних месенджерах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надавали потерпілим необхідні для здійснення грошового переказу реквізити банківських карток, запевнивши при цьому, що після перерахунку коштів, вони перешлють оплачений товар на вказану потерпілими поштову адресу. Після отримання грошових коштів на наданий ОСОБА_9 або ОСОБА_10 банківський рахунок як передплати за придбання товару, на виконання узгодженого між усіма учасниками злочинної групи плану потерпілим телефонував ОСОБА_11 , який називався працівником служби доставки та повідомляв про необхідність сплати повної вартості замовлення.

Надалі, отримані шахрайським шляхом грошові кошти розподілялись ОСОБА_9 між учасниками організованої групи.

Учасники організованої ОСОБА_9 групи отриманими від злочинної діяльності грошовими коштами розпоряджались на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у листопаді 2022 року вчинили ряд злочинів проти власності в складі організованої групи.

Так, ОСОБА_9 надавав вказівки та інструкції з організації злочинної діяльності та здійснював керівництво діями учасників організованої групи, координував дії учасників під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, здійснював публікацію недостовірних оголошень в мережі Інтернет на сайтах «besplatka.ua» та «ukrgo.com.ua» з продажу цигарок, спілкувався із потерпілими як продавець цигарок та в ході телефонних розмов надавав недостовірну інформацію з метою отримання грошових коштів, отримував дохід від злочинної діяльності та розподіляв його між учасниками організованої групи.

ОСОБА_10 спілкувався із потерпілими як продавець цигарок та в ході телефонних розмов надавав недостовірну інформацію з метою отримання грошових коштів, отримував дохід від злочинної діяльності.

ОСОБА_11 спілкувався із потерпілими як представник служби доставки та в ході телефонних розмов надавав недостовірну інформацію з метою отримання грошових коштів, отримував дохід від злочинної діяльності.

Стійкість організованої групи забезпечувалася за рахунок її стабільного складу, планування злочинної діяльності, розподілу ролей і координації дій співучасників, з метою досягнення загальної злочинної мети.

Розподіл функцій між учасниками групи та роль кожного: діяльність організованої групи спрямовано на досягнення відомого всім єдиного плану, згідно якого члени організованої групи виконували розподілені організатором функції.

ОСОБА_9 , діючи як організатор та виконавець злочинної групи, утворив та здійснював загальне керівництво організованою групою; планував вчинення злочинів та доводив розроблений план до усіх учасників організованої групи; спільно з іншими учасниками організованої групи налагодив схему отримання коштів шляхом входження у довіру потерпілих; роз`яснював учасникам групи порядок та умови заволодіння грошовими коштами громадян; розміщував в мережі Інтернет оголошення про продаж товарів, зокрема цигарок різних марок, яких у володінні чи іншому користуванні не мав; особисто здійснював спілкування із потерпілими, приймав замовлення про купівлю товару - цигарок різних марок; забезпечував учасників організованої групи необхідними засобами та знаряддями вчинення злочину, зокрема телефонами, планшетами, банківськими картами; отримував грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.

ОСОБА_10 , діючи як виконавець злочинної групи, спільно з іншими учасниками організованої групи налагодив схему отримання коштів шляхом обману та входження у довіру потерпілих; особисто здійснював спілкування із потерпілими, приймав замовлення про купівлю товару, а саме цигарок різних марок; отримував грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.

ОСОБА_11 , діючи як виконавець злочинної групи, спільно з іншими учасниками організованої групи налагодив схему отримання коштів шляхом обману та входження у довіру потерпілих; особисто здійснював спілкування із потерпілими, називаючись представником служби доставки, яка виконує їх замовлення; отримував грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.

Таким чином, упродовж листопада 2022 року ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи в складі організованої групи, переслідуючи корисливий мотив, вчинили ряд злочинів, направлених на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, в період з 14.11.2022 по 17.11.2022 ОСОБА_9 , перебуваючи в ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98», що в с. Климентовичі Шепетівського району Хмельницької області, діючи умисно повторно згідно з розробленим планом та розподілом ролей у складі організованої групи з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою заволодіння чужим майном із корисливих спонукань, реалізуючи єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 .

ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний план вчинення шахрайства в складі організованої групи, 30.10.2022 о 11:07, використовуючи планшетний комп`ютер з сім-карткою НОМЕР_7 та доступом до всесвітньої інформаційної мережі загального доступу Інтернет, створив завідомо неправдиве оголошення про продаж цигарок, яке розмістив на сайті «besplatka.ua».

Надалі, в період часу з 12.11.2022 по 14.11.2022 ОСОБА_10 , попередньо узгодивши свої дії з іншими учасниками злочинної групи, використовуючи мобільний номер НОМЕР_7 , під час спілкування у додатку «Viber» за номером НОМЕР_8 із ОСОБА_15 та за номером НОМЕР_9 із його цивільною дружиною ОСОБА_16 , яких зацікавило вищевказане оголошення, діючи умисно, не маючи на меті надання послуги з продажу цигарок, ввів в оману останніх, повідомивши недостовірні дані щодо отримання потерпілими цигарок після передплати їх вартості, та надав реквізити банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», на яку необхідно здійснити перерахування грошових коштів в сумі 1217 гривень як передплати за вказаний товар.

14.11.2022 ОСОБА_15 , будучи переконаний ОСОБА_10 у отримані ним цигарок після здійснення оплати на наданий останнім рахунок банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», 14.11.2022 о 14:20, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_4 , за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24», здійснив перерахунок з власного банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» на рахунок банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», наданий ОСОБА_10 , грошових коштів в сумі 1217 гривень як передплати за вказаний товар.

В подальшому, 17.11.2022 ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 , попередньо узгодивши свої дії з іншими учасниками злочинної групи, зателефонував дружині останнього - потерпілій ОСОБА_16 із мобільного номеру НОМЕР_2 та в ході телефонної розмови, назвавшись працівником служби доставки, повідомив останній про необхідність сплатити повну вартість замовлення. Також необхідність повної сплати вартості замовлення потерпілому ОСОБА_15 підтвердив ОСОБА_10 , листуючись у додатку «Viber» з мобільного номеру НОМЕР_7 . Під час такого листування ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_15 , що перерахувати додатково потрібно грошові кошти в сумі 3373 гривень на той самий рахунок з номером банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк».

Цього ж дня, ОСОБА_15 , будучи переконаний у отримані ним цигарок після здійснення повної оплати на попередньо наданий ОСОБА_10 рахунок з номером банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», 17.11.2022 о 15:58 та 16:42, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_4 , за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24», двома платежами здійснив перерахунок з власного банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» на рахунок банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», наданий ОСОБА_11 , грошових коштів в загальній сумі 3373 гривень як повної оплати за придбання вказаного товару.

Таким чином, після отримання грошових коштів на банківський рахунок в загальній сумі 4590 гривень як повної оплати за придбання цигарок, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи в складі організованої групи, не маючи наміру надання послуги з продажу та доставки товару, розпорядилися грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_15 майнового збитку на вищевказану суму.

Так, в період з 18.11.2022 по 19.11.2022 ОСОБА_9 , перебуваючи в ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98», що в с. Климентовичі Шепетівського району Хмельницької області, діючи умисно повторно згідно з розробленим планом та розподілом ролей у складі організованої групи з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою заволодіння чужим майном, із корисливих спонукань, реалізуючи єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 .

ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний план вчинення шахрайства в складі організованої групи, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 18.11.2022, використовуючи планшетний комп`ютер з сім-карткою НОМЕР_7 та доступом до всесвітньої інформаційної мережі загального доступу Інтернет, створив завідомо неправдиве оголошення про продаж цигарок, яке розмістив на сайті «ukrgo.com.ua».

Надалі, 18.11.2022 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , попередньо узгодивши свої дії з ОСОБА_11 , використовуючи мобільний номер НОМЕР_7 , під час спілкування телефонним зв`язком та у додатку «Viber» за номером НОМЕР_10 із ОСОБА_17 , якого зацікавило вищевказане оголошення, діючи умисно, не маючи на меті надання послуги з продажу цигарок, ввели в оману останнього, повідомивши недостовірні дані щодо отримання потерпілим цигарок після передплати їх вартості, та надав реквізити банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», на яку необхідно здійснити перерахування грошових коштів в сумі 1220 гривень як передплати за вказаний товар.

Цього ж дня, ОСОБА_17 , будучи переконаний ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у отримані ним цигарок після здійснення оплати на наданий останніми рахунок банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», 18.11.2022 о 20:13, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_5 , за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24» здійснив перерахунок з власного банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» на рахунок банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», наданий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , грошових коштів в сумі 1220 гривень як передплати за вказаний товар.

В подальшому, 19.11.2022 ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 , попередньо узгодивши свої дії з іншими учасниками злочинної групи, зателефонував останньому із мобільного номеру НОМЕР_3 та в ході телефонної розмови, назвавшись працівником служби доставки, повідомив про необхідність сплатити повну вартість замовлення. Також необхідність повної сплати вартості замовлення потерпілому ОСОБА_17 підтвердив ОСОБА_9 , зателефонувавши з мобільного номеру НОМЕР_7 . Під час такого спілкування ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_17 , що перерахувати додатково потрібно грошові кошти в сумі 2130 гривень на той самий рахунок з номером банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк».

Цього ж дня, ОСОБА_18 , будучи переконаний у отримані ним цигарок після здійснення повної оплати на попередньо наданий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 рахунок з номером банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», 19.11.2022 о 15:37, перебуваючи по вул. Інститутська, 12-а у м. Хмельницькому, за допомогою терміналу АТ «Айбокс Банк» здійснив переказ на рахунок банківської картки № НОМЕР_5 АТ «СенсБанк», наданий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , грошових коштів в сумі 2113,35 гривень як повної оплати за придбання вказаного товару.

Таким чином, після отримання грошових коштів на банківський рахунок в загальній сумі 3333,35 гривень як повної оплати за придбання цигарок, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи в складі організованої групи, не маючи наміру надання послуги з продажу та доставки товару, розпорядилися грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_17 майнового збитку на вищевказану суму.

Суд визнав винними ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому організованою групою та кваліфікував їх дії за ст.190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023).

Узагальнені доводи апеляційних скарг захисту.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 просить змінити вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2025 року в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання на рівні нижньої межі санкції ст.190 КК України.

Свої вимоги аргументує невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що обставинами, які як зазначено у оскаржуваному вироку, пом`якшують покарання суд врахував - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вибачення перед потерпілим. При цьому, наведений перелік обставин, відповідно до ст.66 ч.1 КК України, не є вичерпним, при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують й інші обставини.

Проте, судом не дотримано вимог ст.65 КК України, та не враховано дані про особу обвинуваченого, який відповідно до матеріалів кримінального провадження - є особою молодого віку, на обліку у лікарів наркоголого та психіатра не перебуває, в ході досудового слідства та судового засідання повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаювався та неодноразово приносив свої вибачення.

Враховуючи наявність кількох пом`якшуючих вину обставин, а саме щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування шкоди, а також молодий вік обвинуваченого та думку потерпілого, сторона захисту вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах нижньої межі передбаченої санкцією ст.190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_11 вважає вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2025 року незаконним.

Стверджує, що немав наміру вчиняти інкримінований злочин, хотів лише допомогти людям. Цим скористався обвинувачений ОСОБА_9 , та ввівши його в оману, під приводом відсутності банківської карти для перерахунку коштів рідними, попросив номер карти матері. Про злочинне походження коштів ОСОБА_11 не здогадувався, з потерпілими не спілкувався, про що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неодноразово наголошували в суді першої інстанції. На його показання суд не зважив.

Зазначає, що фотографії цигарок, які містилися в планшеті, не є доказом на підтвердження його вини у вчинені злочину, оскільки такі були знайдені матір`ю в інтернеті з метою купівлі та надіслання в місця позбавлення волі. Окрім того, планшетом користувався не тільки ОСОБА_11 , отже такі фото могли бути завантажені будь-якою особою.

Крім того, на думку обвинуваченого, висновок судової фоноскопічної експертизи № СЕ-19/123-23/5887-ВЗ від 27.06.2023 року голосу також не підтверджує його вину в інкримінованому злочині.

Обвинувачений ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2025 року, а саме перерахувати йому термін відбування покарання з моменту вручення йому підозри у цьому кримінальному провадженні.

Позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та їх захисники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали апеляційні вимоги, прокурор ОСОБА_5 заперечував проти апляційни вимог захисту, вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

Вислухавши суддю - доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг захисту, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисту задоволенню не підлягають, вирок суду підлягає зміні у межах вимог ст. 404 ч.2 КПК України.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог, встановлених ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Колегія суддів вважає, що висновок про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений усією сукупністю наявних у справі, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Твердження ОСОБА_11 про те, що він не мав наміру вчиняти інкримінований злочин, оскільки був введений обвинуваченим ОСОБА_9 в оману, про походження коштів не знав, з потерпілими не спілкувався, апеляційний суд вважає необгрунтованими.

На думку колегії суддів, такі твердження захисту повністю спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів зібраних слідством та досліджених судом.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_17 в суді першої інстанції показав, що 2022 році через мережу інтернет замовив цигарки, здійснив на номер банківської карти продавця передоплату за товар в сумі 1200грн., в подальшому доплатив ще 2100грн., проте товар не було отримано, а кошти не повернуто.

Із змісту протоколу за результатами здійснення НСРД заходу зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 12.12.2022 року, між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілими ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 відбувались розмови, в яких ОСОБА_11 , будучи представником так званої служби доставки, приймає замовлення цигарок у потерпілих, пояснює спосіб їх доставки та узгоджує оплату (а/с 45-60 т.3 м.д.с.).

Як зазначено у протоколі огляду DVD-R диска від 09.05.2023 року із записами розмов, зокрема потерпілої ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_11 , останній повідомляє потерпілій про доставку замовленої нею тютюнової продукції, уточнює адресу та суму оплати (а/с 58-61 т.3 м.д.с.).

Відповідно до протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 06.12.2022 року, у Теlegram-акаунті ОСОБА_22 наявне листування з її сином ОСОБА_11 , у якому він здійснює розпорядження грошовими переказами, що надійшли на банківську карту його матері, а саме зазначає суму коштів, яку необхідно перерахувати на іншу карту, залишивши частину та зробити скрін-шот цієї дії, уточнює залишок коштів, повідомляє про наступні перерахування (а/с 87-112 т. 3 м.д.с.).

Зі змісту протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 06.07.2023 року, вбачається, що ОСОБА_11 під час розмови з матір`ю повідомляв, що йому було відомо про злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , а також надходження коштів на її карту, які надходили від потерпілих (а.с. 273 - 282, т. 3).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/123-23/5887-ВЗ від 27.06.2023 року, голос та мовлення на фонограмі файлу «14-14-44.wav» (розмова 18.11.2022 о 14:14 з С. Шикуто), зміст якої відповідає мовленню диктора, який позначений як ОСОБА_23 на стенограмі протоколу за результатами здійснення НСРД заходу зняття електронних комунікаційних мереж від 12 грудня 2022 року, належить ОСОБА_11 (а/с 61-93 т. 4 м.д.с.).

Аналізуючи наведені докази в сукупності, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_11 , брав участь у здійсненні шахрайських дій у складі організованої групи, безпосередньо спілкувався з потерпілими, отримував грошові кошти шляхом їх перерахування на рахунок банківської картки його матері, яка була поінформована про їх походження. Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать про кримінальну спрямованість дій обвинуваченого ОСОБА_11 , а тому його доводи стосовно введення його в оману обвинуваченим ОСОБА_9 , апеляційний суд розцінює як спосіб захисту від висунутого обвинувачення, обумовлений бажанням уникнути покарання за вчинений злочин.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції його участі у вчиненні шахрайських дій, колегія апеляційного суду відкидає, оскільки винуватість особи встановлюється не лише на підставі показань інших обвинувачених, а в сукупності всіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказів. Зокрема показаннями потерпілого, результатами негласних слідчих (розшукових) дій та висновком експерта, які підтверджують вину ОСОБА_11 у вчиненні шахрайства, вчиненому повторно, організованою групою.

Колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про недопустимість висновку експерта № СЕ-19/123-23/5887-ВЗ від 27.06.2023 року.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/123-23/5887-ВЗ від 27.06.2023 року, голос та мовлення на фонограмі файлу «14-14-44.wav» (розмова 18.11.2022 о 14:14 з С. Шикуто), зміст якої відповідає мовленню диктора, який позначений як ОСОБА_23 на стенограмі протоколу за результатами здійснення НСРД заходу зняття електронних комунікаційних мереж від 12 грудня 2022 року, належить ОСОБА_11 (а/с 61-93 т. 4 м.д.с.).

Оцінюючи висновок екпертизи колегія суддів виходить з того, що її було призначено на підставах передбачених КПК України, постановою слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_24 про призначення експертизи відео-, звукозапису від 05.06.2023 року. Експертиза була проведена головним судовим експертом сектору досліджень у сфері інформаційних технологій Хмельницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_25 , який має вищу технічну освіту, та має кваліфікації судового експерта з правом проведення експертизи відео-, звукозапису за експертними спеціальностями 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису», 7.2 «Дослідження диктора за фізичними параметрами усного мовлення, акустичних сигналів та середовищ». Експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову від виконання покладених обов`язків без поважних причин. Для проведення експертизи було надано карту пам`яті та сімнадцять дисків для лазерних систем зчитування.

Колегія суддів вважає, що висновок експерта № СЕ-19/123-23/5887-ВЗ від 27.06.2023 року є повним, логічним, обґрунтованим за своїм змістом та ґрунтується на застосуванні належних наукових методик, відповідних до встановлених стандартів проведення фонографічних експертиз. Відповідно до зазначеного висновку, встановлено ідентичність голосу особи, зафіксованого на відповідному аудіозаписі, із голосом обвинуваченого ОСОБА_11 з достатнім рівнем ймовірності, що відповідає науково обґрунтованим методичним рекомендаціям та загальновизнаним принципам кримінального процесу щодо оцінки доказів.

Підстав вважати цей висновок недопустимим доказом, з підстав викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_11 , колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає неспроможними апеляційні доводи сторони захисту з приводу того, що фотографії цигарок, які містилися в планшеті, були завантажені матір`ю ОСОБА_11 або іншими особами, оскільки у ньому були виявлені серед іншого, електронні пошти через які розміщувались оголошення з приводу продажу цигарок, та номера мобільних телефонів потерпілих. Наведені докази, зібрані слідством та досліджен судом свідчать про участь ОСОБА_11 у злочині, передбаченому ст. 190 ч.4 к України поряд з іншими обвинуваченими за обставин викладених в обвинуваченні у складі організованої групи.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України.

Разом з тим, за результатами апеляційного перегляду провадження, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні та виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 ч.2 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, дії обвинувачених судом першої інстанції кваліфіковано за ст.190 ч.4 КК України, зокрема за такою кваліфікуючою ознакою як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Проте, колегія суддів не погоджується з такою кваліфікуючою ознакою та виходить з релевантної практики, яка викладена у висновку Касаційного кримінальногосуду ускладі Верховного Суду викладеному в постанові від 04.07.2024 (справа №752/8994/22) під незаконними операціями з використанням електронно-обчислювальної техніки як кваліфікуючою ознакою шахрайства слід розуміти такі спрямовані на заволодіння чужим майном або придбання права на майно операції, в основі яких лежать обман чи зловживання довірою. При цьому вказану кваліфікуючу шахрайство обставину утворюють лише операції, здійснення яких без використання електронно-обчислювальної техніки є неможливим. Електронно-обчислювальна техніка у даному випадку виступає засобом вчинення злочину, а здійснювані з використанням неї операції становлять зміст шахрайського заволодіння чужим майном чи правом на нього.

Використання електронно-обчислювальної техніки для неправомірного заволодіння чужим майном утворює склад злочину, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, лише тоді, коли винна особа здійснює викрадення шляхом обману чи зловживання довірою. Обман при вчиненні цього злочину може виразитись у застосуванні програмних засобів, які дають змогу винному будь-яким чином (шляхом відшукання випадкових цифр, паролів тощо) здійснити несанкціонований доступ до інформації, яка зберігається чи обробляється в автоматизованих системах, щоб ввести в оману автоматизовану систему і видати себе за того, хто має право в ній працювати і здійснювати відповідні операції (за "свого"). Проникнувши у такий спосіб до відповідної електронної системи, винний здійснює ті, чи інші операції, як це робив би той, хто має на це право. При цьому він може вплинути на процес обробки інформації, перекрутити її зміст чи знищити, задати необхідну для заволодіння майном чи правом на нього команду, налагодити систему так, щоб вона функціонувала в режимі, який би забезпечив винному або іншим особам незаконне отримання чужого майна чи права на нього. Суть шахрайського обману при цьому залишається незмінною, з тією лише особливістю, що реалізується він за допомогою використання електронно-обчислювальної техніки, що потребує наявності відповідних знань, рівня підготовки, навичок. Зловживання довірою як спосіб шахрайства при незаконних операціях з використанням електронно-обчислювальної техніки має місце тоді, коли винна особа в результаті довірчих відносин (у зв`язку з виконанням службових обов`язків, дружніми стосунками з потерпілим тощо) має вільний доступ до здійснення відповідних операцій і недобросовісно використовує ці відносини для неправомірного заволодіння чужим майном чи правом на нього.

З фактичних обставин кримінального провадження, визнаних судом доведеними, виходить, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на зареєстрованих інтернет-сайтах розміщували оголошення з повідомленням неправдивих відомостей про продаж товарів - цигарок різних марок (фотознімки яких були попередньо завантажені), з номером мобільного телефону задля спілкування з потерпілими з метою заволодіння їх грошовими коштами, які потерпілі добровільно перераховували на визначену банківську карту.

Слідством та судом не було встановлено, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час вчинення шахрайських дій незаконно втручалися в роботу мережі Інтернет, що від такого втручання були порушені режим роботи будь-яких систем чи їх складових, або діяли в операційних системах від імені інших осіб, з використанням ідентифікаційних данних інших осіб, тощо. Тобто мережу Інтернет обвинувачені використовували лише як спосіб заволодіння чужим майном.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає доцільним виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку в діях обвинувачених - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Враховуючи викладене, дії обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ст. 190 ч. 4 КК України України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року), як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, організованою групою.

Колегія суддів вважає безпідставними апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно перерахування терміну відбування покарання з моменту вручення йому підозри.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення застосовується до особи у межах того кримінального провадження, за яким її обвинувачують.

Згідно із ст.72 ч.5 КК України, до строку покарання зараховується строк перебування особи під вартою під час попереднього ув`язнення.

Вручення особі повідомлення про підозру, саме по собі, не може слугувати початком для обчислення строків попереднього ув`язнення, які мають зараховуватися до сроку покарання, як помилково вважає обвинувачений ОСОБА_10 .

Отже, колегія апеляційного суду вважає, що вручення підозри обвинуваченому ОСОБА_10 у рамках кримінального провадження №0000406, під час відбуття ним покарання за іншим кримінальним провадженням, не може бути підставою для зарахування вказаного строку у строк покарання за оскаржуваним вироком, а тому його вимога стосовно перерахування терміну відбування покарання з моменту вручення підозри суперечить вимогам КПК України.

Разом з тим, колегією апеляційного суду встановлено, що в резолютивній частині вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року помилково зазначено дату початку строку попереднього ув`язнення, який слід зарахувати до строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , - з 22.03.2024 року по 26.03.2025 року (до дня ухвалення вироку суду першої інстанції) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зі змісту ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_10 тимчасово залишено в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» на час судового розгляду кримінального провадження №0000406, яке розглядається, що є підставою для обчислення початку строку попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 22.02.24 року (а.с.209 т.1), а не з 22.03.24 року, як помилково визначив суд у вироку.

Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду приходить до висновку про необхідність зарахування в строк відбування покарання ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 22.02.2024 року по 15.10.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_11 відповідно слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 11.08.23 року (а/с - 134-135 т.1) по 15.10.25 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання всім трьом обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід рахувати з дня надбання вироком законної сили за ухвалою апеляційного суду, тобто з 16.10.25 року.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 про призначення покарання на рівні нижньої межі передбаченої санкцією ст.190 КК України, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню та виходить з наступного.

Аналізуючи вид та міру покарання, призначену обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів виходить з положень, визначених в ст. 50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, за якою суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2) Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з рекомендацій, викладених в п.2,3 Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.03 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 про пом`якшення покарання колегія суддів також виходить з позиції ЄСПЛ, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується як джерело права.

У справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в середніх межах санкції статті 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року), суд дотримався вимог ст. 50,65 КК України та обґрунтовано врахував, що обвинувачений, зважаючи на положення ст. 12 КК України вчинив тяжкий, умисний корисливий злочин - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно організованою групою.

У якості обставин, пом`якшуючих покарання згідно ст. 66 КК України, суд правильно врахував щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин за ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд повною мірою зважив і на відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який визнав свою вину, раніше судимий за аналогічні корисливі злочини, під час відбування покарання продовжив злочинну діяльність, вчинив інкримінований йому злочин, будучи при цьому організатором.

Із характеристики на засудженого ОСОБА_9 вбачається, що за час відбування покарання в установі допустив 13 порушень режиму відбування покарання, за що притягувавя до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази поміщався в ДІЗО. Стягнення не зняті та не погашені в установленому законом порядку. Заохочень немає. (а.с.196 т.6 м.д.с.)

З урахуванням наведених обставин судом обґрунтовано призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в середніх межах санкції ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року).

В строк відбування покарання ОСОБА_9 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.05.2025 року (обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом за цим кримінальним провадженням а/с 170 т.4) по 15.10.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обставини, на які посилається сторона захисту в частині щиросердного каяття, визнання вини у вчиненому злочині, а також те, що ОСОБА_9 є особою молодого віку, на обліку у лікарів наркоголого та психіатра не перебуває, були ретельно проаналізовані судом при вирішенні питання про вид та міру покарання та стали підставою для призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_9 реалізував злочинний умисел в умовах, коли мав бути ізольований від суспільства та позбавлений можливості вчиняти нові злочини. Це свідчить про стійку злочинність спрямованість обвинуваченого, ігнорування вимог кримінального закону та неможливість його виправлення без застосування покарання у виді позбавлення волі.

Отже, на переконання колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у середніх межах санкції ст.190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року), відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім як для його виправлення, так і для попередження нових злочинів, що відповідає основним засадам призначення покарання, визначених ст.ст.50, 65 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд повністю дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа Ізмайлов проти Росії від 16 10 2008 року).

За результатами апеляційного провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції, відповідно до ст. 404 ч.2, 408 КПК України, підлягає зміні. При цьому виключення з обвинувачення за ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року), визнаного судом доведеним, кваліфікуючої ознаки вчинення обвинуваченими шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з урахуванням тяжкості злочину, обставин пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинувачених, відомостей про особи обвинувачених за вимогами ст. 50,65 КК України, на думку колегії суддів, не впливає на вид та розмір покарання, призначеного обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і не є підставою для пом`якшення покарання.

Інших підстав для зміни або скасування вироку суду, передбачених ст. 409 КПК України, апеляційні скарги захисту не містять та колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407,408 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку з обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року) кваліфікуючу ознаку вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 29.05.2025 року по 15.10.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 16 жовтня 2025 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 22.02.2024 року по 15.10.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 16 жовтня 2025 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з 11.08.2023 року по 15.10.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 16 жовтня 2025 року.

В іншій частині вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року ухвалений щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою в цей строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3