03 листопада 2025 року Єдиний унікальний № 501/3247/25 Провадження № 1-кп/501/242/25
ВИРОК

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

в складі: головуючого - ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/3247/25 провадження 501/242/ 2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чорноморську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000102 від 01 травня 2025 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки республіки Молдова, с. Сіпотени, громадянки України, українки за національністю, яка має середню освіту, офіційно не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

участь у справі приймали: прокурор - ОСОБА_4

обвинувачена - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий виклад обставин обвинувачення визнаний судом доведеним.

ОСОБА_3 01 травня 2025 року, о 10 годин 54 хвилини, знаходячись за адресою: вул. Шевченко, буд. 10 в м. Чорноморську Одеської області, де у неї виник протиправний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень офіцеру відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, з метою спричинення тілесних ушкоджень, дістала з кишені предмет ззовні схожий на аерозольний балончик червоного кольору із надписом «ПЕРЕЦЬ 4», який містив хімічну речовину сльозогінної та дратівливої дії, і використовуючи його шляхом розпилення в обличчя, ОСОБА_5 заподіяла хімічні опіки рогівки обох очей 1-го ступеня.

Зазначені ушкодження самі по собі, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Позиція учасників судового засідання.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому їй проступку не визнала та пояснила, що 01 травня 2025 року зранку, вона перебувала біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди був доставлений її чоловік та там безпідставно утримувався. Коли автомобіль з чоловіком та іншими почав виїжджати з території відділу, вона та інші жінки перекрили дорогу, в цей час вийшов чоловік та почав відштовхувати жінок, у тому числі на її свекруху ОСОБА_6 , яка впала, він продовжував їй тягти та чіпати, вона вважала це нападом, тому застосувала балончик, який завжди носить в сумці.

Зазначила, що її чоловіка було фактично викрадено та утримано у відділу безпідставно, чоловік який вийшов не представився, він був одягнутий у цивільний одяг тому вона вважала, що на її свекруху напали та вона її захищає.

На підтвердження обвинувачення судом досліджені наступні докази.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 01 травня 2025 року біля 11:00 години він перебував в ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводив заходи щодо мобілізації. Відповідно до наказу він має право знаходиться на території відділу у цивільному одязі. При виїзді транспорту з території відділу невідомі особи його перекрили. Це були жінки, яких він, як старший офіцер попередив, що це закрита територія і вони мають вийти, не торкаючись них, розкинув руки почав відводити їх за територію відділка. Проте дві жінки накинулись на нього, а через деякий час, не тривалий, інша жінка розпилила йому в обличчя хімічну речовину сльозогінної та дратівливої дії. Він отримав опік очей, проходив лікування. Позовні вимоги не заявляв, покарання прохав призначити відповідно до закону.

Свідок ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні пояснила, що 01 травня 2025 року зранку працівники ТЦК забрали з роботи її сина, вони поїхали до в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона та інші жінки стояли біля воріт, коли почала виїжджати машина де перебували хлопці, у тому числі її син вони перекрили дорогу. Вийшов чоловік не представився та почав їх відштовхувати, хапати за руки, вона впала, чоловік не зупинявся, тягнув її по асфальту, тоді її невістка ОСОБА_3 використала газовий балончик. Це сталось через поведінку чоловіка, невістка її захищала.

Свідок ОСОБА_8 допитаний в судовому засіданні пояснив, що влітку дату він не пам`ятає 2025 року вранці, він знаходився біля ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли жінки перекрили дорогу транспорту з мобілізованими чоловіками. ОСОБА_5 вийшов з території та на нього напали дві жінки, а потім третя застосувала газовий балончик, розпилив йому в обличчя, він також отримав опік, але не значний. Зазначив, що ніяких протиправних дій відносно жінок, які на нього напали ОСОБА_5 не проводив.

ОСОБА_9 допитана в якості свідка в судовому засіданні пояснила, що 01 травня 2025 року вранці була біля ІНФОРМАЦІЯ_2 , де безпідставно утримувався чоловік ОСОБА_3 вона та мати чоловіка, частково зайшли на територію відділу, для того щоб зупинити транспорт де перебував чоловік ОСОБА_3 , проте вийшов чоловік у цивільному одязі та почав їх виштовхувати, ОСОБА_7 , мати чоловіка ОСОБА_3 впала, він почав її тягти і ОСОБА_3 розпилила йому в обличчя балоном щоб він зупинився.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 травня 2025 року, згідно якого за заявою ОСОБА_5 відомості про нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень внесені за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 01 травня 2025 року від ОСОБА_5 , щодо отримання тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_3 .

Протокол огляду місця події від 01 травня 2025 року АДРЕСА_3 біля приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де виявлено, предмет зовні схожий на перцевий аерозольний балончик із зазначенням «Перець 4», який постановою від 01 травня 2025 року, був визнаний речовим доказом.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 червня 2025 року згідно якого ОСОБА_10 на фото № 4 впізнав ОСОБА_3 , як жінку яка нанесла йому тілесні ушкодження.

Постанова про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають фіксацію фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 02 травня 2025 року, які знаходились в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протокол про огляд предмету від 02 травня 2025 року DVD +R диска, відео файли MP 4 та DAV video File, згідно яких є запис файл «Военкомат» тривалістю 3:69 хвилини

01 травня 2025 року 10:51:00 камера встановлена на фасаді будинку ТЦК та СП по АДРЕСА_4 Шевченка:

10:51:00-10:51:54 ворота території зачинені. До них підходять чотири жінки. Ворота відчиняються і білий мікроавтобус намагається виїхати х території. Жінки перекривають виїзд і автобус здає назад у двір.

10:51:54-10:54:13 жінки стоять у воріт і намагаються потрапити на територію об`єкта. До них підходить чоловік з велосипедом. Військовий в камуфляжній формі і кепці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виводить за межі об`єкта.

10:54:14:10:54:39 ОСОБА_5 за руку відтягує на тротуар ОСОБА_13 , яка одягнута в синю білу блузку, чорні штани та на руці має пакет. До них підбігає ОСОБА_9 , яка одягнута у синю куртку, білу футболку, чорні штани і білі кросівки та наносить п`ять ударів кулаками ОСОБА_5 по спині і рукам та один удар ногою. ОСОБА_5 відтісняє їх у сторону і ОСОБА_9 відходить .

10:54:40-10:54:43 ОСОБА_3 одягнута в синю куртку і сині джинси правою рукою достає з правої кишені куртки предмет схожий на балончик та розпилює в обличчя ОСОБА_5 , який знаходиться на відстані 1 метра від неї. Чоловік закриває обличчя долонями.

10:54:40-1054:43 ОСОБА_3 повертається до ОСОБА_14 , який знаходиться на відстані 1 метра з права від неї та розпиляє газ йому в обличчя. Чоловік відбігає в сторону.

Висновок судово-медичного експерта № 575 про проведену судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_5 від 02 травня 2025 року, згідно якого у потерпілого наявні: хімічні опік 1-го ступеня рогівки обох очей. Зазначені ушкодження самі по собі, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень (1995), відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Що стосується показів обвинуваченої, яка не визнала своєї вини у вчиненні інкримінованого їй проступку, проте не заперечує, що вона використала газовий балончик, посилаючись на дії потерпілого, Суд вважає таким показам обвинуваченої слід дати критичну оцінку, розцінивши їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний проступок.

Надані в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_5 в сукупності з іншими показами свідків, іншими доказами є послідовні та прямо вказують на протиправну, поведінку ОСОБА_3 , під час виконання співробітниками ТЦК дій на виконання вимог законодавчих актів, щодо мобілізації.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисником заявлено про визнання відеозапису, на якому зафіксовані події вчинення 01 травня 2025 року ОСОБА_3 кримінального проступку не допустимим доказом.

Проте, Суд не може погодитися з таким судженням адвоката, оскільки в судовому засідання обвинувачена не заперечувала проти того, що вона нанесла потерпілому тілесні ушкодження, шляхом розпилення з газового балончика, такі ж покази надані свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , відеозапис зафіксовані саме такі події.

Також Суд констатує, що відеозапис було отримано відповідно до положень ст. 245-1 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачена мала доступу до матеріалів кримінального провадження, про складений відповідний протокол. Заяв щодо його підробки відеозапису обвинуваченої на досудовому слідстві не заявлялось. Протилежного адвокатом суду не надано.

Таким чином, Суд вважає, що підстави заявлені обвинуваченою та її щодо визнання відеозапису події недопустимим доказом, задоволенню не підлягають.

Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 85 Кримінального процесуального кодексу України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частинами 1-2 ст. 89 Кримінального процесуального кодексу України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також, має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, Суд дійшов до наступного висновку.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На підставі аналізу досліджених доказів Суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною та її дії у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України - умисне легке тілесне ушкодження, вірно кваліфікованими.

Мотиви призначення покарання, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України відноситься до кримінальних проступків та призначає покарання достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

За ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання, виправлення засудженого

Також, Суд враховує особисті дані обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, одружена.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 в порядку ч. 1 п. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України судом не встановлено

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 в порядку передбаченому ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Також Суд звертає увагу, що відповідно до воєнного стану, що введений в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, період якого в подальшому продовжений згідно зі змінами відповідних нормативних актів та який діє по теперішній час, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

Мобілізація є одним з механізмів, який використовується для забезпечення цього обов`язку в умовах воєнного стану.

Всі військовозобов`язані чоловіки до 60 років станом до 18 липня 2024 року повинні були оновити свої дані згідно вказаного вище закону, що відповідно до норм діючого законодавства слугує підставою для перевірки документів та здійснення адміністративного затримання у передбачених законом випадках.

Постановою Кабінету Міністрів України № 650 від 05 червня 2024 року «Про бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану», працівникам ТЦК наданий дозвіл для проведення відповідних дій щодо виявлення осіб, які ухиляються від військової служби під час мобілізації.

Своїми діями ОСОБА_3 , ігноруючи діюче законодавство, зневажаючи загальноприйняті норми не виконала вимогу співробітників ТЦК, що в подальшому призвело до вчинення кримінального проступку.

Висновки суду.

Враховуючи, що особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне для попередження нових злочинів, також враховуючи особу обвинуваченої, Суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим їй повинно бути призначено покарання у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Інші питання які вирішувались судом при прийнятті рішення.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати по справі відсутні. Долю речових доказів Суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 128, 368 - 370, 373, 374 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання: у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят).00 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження накладений ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 02 травня 2025 року - скасувати .

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази:

? газовий балончик, який зберігаються у камері сховища ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області - знищити;

? DVD +R диска, відео файли MP 4 та DAV video File, з записом подій 01 травня 2025 року зберігати в матеріалах кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 01 травня 2025 року

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Чорноморський міський суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий