ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/214/25 Справа № 206/2116/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

30 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000149, про оголошення в міжнародний розшук та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пролетарське, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей та інших осіб, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.187 КК України,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

09 вересня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 у міжнародний розшук та застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу ухиляється від явки до суду, де його участь в судовому засіданні є обов`язковою, та зауважує, що місце перебування обвинуваченого невідомо, у зв`язку з перетином державного кордону.

Зазначає, що під час виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року щодо розшуку ОСОБА_6 , працівниками СКП ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_6 перетнув державний кордон України у напрямку виїзд, 01 лютого 2025 року на пункті пропуску, - КПП Орлівка та виїхав на територію Румунії, при цьому відомості про перетин кордону у напрямку в`їзд, - відсутні.

Прокурор зауважує, що вказані обставини свідчать про умисне ухилення обвинуваченого від участі у судових засіданнях та наявності реального ризику переховування від суду, з метою уникнення від відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи клопотання та просила його задовольнити у повному обсязі, захисника, який заперечував проти доводів прокурора та просив в задоволенні клопотання, відмовити, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження №0000149 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_10 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.187 КК України.

В судові засідання призначені на 11.07.2024, 23.09.2024, 30.09.2024, 03.10.2024, 22.10.2024, 25.11.2024, 20.01.2025 та 03.02.2025 року обвинувачений ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду кримінального провадження, до суду не з`являвся та повідомляв про різні причини своєї неявки, більшість з яких не була поважною.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано привід, однак рішення суду не виконане, оскільки згідно рапорту співробітника поліції, за зареєстрованою адресою місця проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 не мешкає, місцезнаходження його невідоме, зв`язок з обвинуваченим відсутній.

17 лютого 2025 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Дніпровського апеляційного суду для участі в судовому засіданні.

Під час виконання вказаної ухвали суду працівниками СКП ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області було встановлено, що ОСОБА_6 перетнув державний кордон України у напрямку виїзд, 01 лютого 2025 року на пункті пропуску, - КПП Орлівка та виїхав на територію Румунії, при цьому відомості про перетин кордону у напрямку в`їзд, - відсутні.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини свідчать про умисне ухилення обвинуваченого від участі у судових засіданнях та очевидну наявність ризику переховування.

Судом апеляційної інстанції враховується, що ОСОБА_6 систематично ухиляється від явки до суду апеляційної інстанції, при цьому його участь в судовому засіданні є обов`язковою, а місце його перебування невідомо, з огляду на суспільну небезпечність, тяжкість покарання, а також з урахуванням відомостей про перетин державного кордону, є достатність підстав для оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти основ громадської безпеки, за які передбачено покарання у довготривалого позбавлення волі, враховуючи, що ОСОБА_6 систематично, тривалий час без поважних причин до суду апеляційної інстанції не з`являється та з урахування даних про перетин ним державного кордону, можна дійти висновку, що останній свідомо ухиляється від явки до суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховується, що ОСОБА_6 не працевлаштований, легального джерела доходу не має, під час судового провадження в суді апеляційної інстанції систематично до суду без поважних причин не з`являвся та перетнув державний кордон України, що у своїх сукупності свідчить про вагомість ризику переховування.

Вищевикладені обставини, а також фактичне перебування ОСОБА_6 за межами України протягом тривалого часу свідчать про існування реальної можливості переховування останнього від суду за кордоном з метою уникнення перегляду оскаржуваного вироку.

Як було зазначено вище, ухвалою апеляційного суду ОСОБА_6 був оголошений у державний розшук, який не дав результатів і протягом апеляційного провадження останній не був розшуканий та затриманий.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, дані про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що запобігти вказаному ризику у менш обтяжливий спосіб ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, з погрозою застосуванням насильства, колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість визначення застави на даній стадії розгляду.

При наданні правової оцінки доводам клопотання прокурора про необхідність оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статей 1, 19 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, органи державної влади, посадові особи якої зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав і в порядку, визначеному КПК України (ч. 1 ст. 4 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК, участь обвинуваченого під час апеляційного провадження в якому ставиться питання про погіршення його становища є обов`язковою.

Апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою (ч. 1 ст. 405 КПК).

Згідно зі ст. 335 КПК розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Чинним КПК не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч.5 ст.139, 297-1, 297-4, 323 КПК).

Очевидним, є те що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження.

В даному кримінального провадженні метою міжнародного розшуку є отримання інформації про місцезнаходження ОСОБА_6 та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 , 01 лютого 2025 року залишив територію України, вибув до Румунії та станом на день постановлення цієї ухвали, на територію України не повертався.

Враховується, що перебування обвинуваченого у національному розшуку не дало жодних результатів. За таких обставин, прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доведеним факт ухилення від суду обвинуваченим ОСОБА_6 , зокрема, неявка у судові засідання відбулась без поважних причин, а тому зазначені обставини свідчать про порушення обвинуваченим обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК, а саме: прибувати за викликом до суду.

З огляду на зазначене та той факт, що ОСОБА_6 залишив межи України та назад не повертався, клопотання прокурора про обрання стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 183,197, 335, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000149, про оголошення в міжнародний розшук та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.187 КК України, - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Оголосити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в міжнародний розшук, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Судове провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000149 щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.187 КК України, зупинити до розшуку обвинуваченого.

Організацію виконання ухвали доручити прокурорам кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4