ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2835/23 Номер провадження 11-кп/814/475/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000275 за апеляційною скаргою зі змінами обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.4 ст.185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року та остаточно засуджений на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

08 серпня 2023 у денний час обвинувачений шляхом віджиму пластикового вікна проник до будинку та сараю господарства потерпілої ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки в умовах воєнного стану, таємно, повторно, викрав речі та ювелірні вироби потерпілої на загальну суму 55545,26 грн.

У ніч з 13 на 14 серпня 2023 ОСОБА_8 таким же способом проник до кафе «Гості», належного потерпілій ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: вул. Миргородська, 69, м. Хорол Полтавської області, звідки потрапив до магазину «Гостинець», де в умовах воєнного стану, таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 4260 гривень та сигарети, спричинивши потерпілій шкоду на загальну суму 4994 грн.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі з внесеними в засіданні апеляційного суду змінами обвинувачений просить виключити з вироку суду вказівку про призначення покарання на підставі ст.71 КК України у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння в іншому провадженні та пом`якшити призначене оскаржуваним вироком покарання до 5 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи обвинуваченогопро необхідність виключення з вироку суду вказівки про призначення покарання на підставі ст.71 КК України є слушними.

Згідно з ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2021 року у справі № 243/7758/20 прийшла до висновку, що для застосування закріплених у ч.1 ст.71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком;

- друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

З матеріалів кримінального провадження видно, що 05 травня 2022 року ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

08 серпня 2023 року,тобто в період дії іспитового строку, ОСОБА_8 вчинив новий злочин, за який засуджений оскаржуваним вироком суду з урахуванням приписів ст.71 КК України.

В подальшому ОСОБА_8 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з клопотанням про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року у зв`язку з ухваленням Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та декриміналізації вчиненого ним діяння.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2025 року ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного вказаним вироком суду покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що положення ст.71 КК України не підлягають застосуванню при призначенні покарання обвинуваченому, у зв`язку з чим вирок суду необхідно змінити та виключити з нього вказівку про призначення покарання на підставі ст.71 КК України.

Визначаючи вид та розмір покарання за вчинений ОСОБА_8 злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, місцевий суд дотримався вимог ст.65 та ст.50 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Покарання у встановленому місцевим судом розмірі, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень і є справедливим та не оспорюється в апеляційній скарзі.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого з внесеними до неї змінами підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 зі змінами задовольнити.

Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0000275 стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку суду вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання на підставі ст.71 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції,а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4