Справа № 605/557/25
Провадження №1-кп/605/20/2026
Ухвала

Іменем України

17 лютого 2026 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного преставника потерпілої ОСОБА_6 ,

преставниці потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 вiд 24.03.2025 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2026 року, перед судовим засіданням, в яке викликані учасники кримінального провадження, від заступника керівника Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_9 , процесуального керівника у цьому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 вiд 24.03.2025 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України, через канцелярію Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 2 (два) місяці.

У судовому засіданні в обґрунтування зазначеного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 прокурор вказав, що метою застосування запобіжного заходу є в тому числі запобігання спробам:

1) переховуватись від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, джерело його доходів не відомо;

2) незаконно впливати на потерпілого, свідків, спеціаліста у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що у випадку зміни запобіжного заходжу на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі, обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на малолітню потерпілу, свідків та спеціаліста у кримінальному провадженні, чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти їх до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду.

Ризик незаконного впливу на малолітню потерпілу, свідків, спеціаліста у кримінальному провадженні полягає у процедурі отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу, а саме - на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_4 , обсягу пред`явленого йому обвинувачення. До того ж, немає беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати до нього в якості запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт, оскільки його сестра висловила згоду на те, щоб він проживав у неї.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 також просив замінити запобіжний захід на більш гуманний, зокрема на цілодобовий домашній арешт, однак жодних підтверджень того, що сестра обвинуваченого може прийняти останнього на проживання до себе і забезпечувати виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, суду не надано.

Прокурор ОСОБА_3 , користуючись правом репліки, акцентував, що наразі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній, перебуваючи на волі, усвідомлюючи міру покарання за вчинені злочини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та на малолітню потерпілу, разом з якою та її матір`ю проживав в спільному будинку. Домашній арешт, навіть цілодобовий, не гарантує того, що обвинувачений його не порушуватиме.Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою на 2 (два) місяці з таких підстав.

Представниця потерпілої, адвокатка ОСОБА_7 та її законна представниця ОСОБА_6 , підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики, зазначені прокурором, продовжують існувати. За цілодобового домашнього арешту неможливо забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених главою 18 цього Кодексу. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 і ч.8 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців, постійного місця роботи, навчання; репутацію, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

За п.4 ч.2 ст.183 К України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3,6 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ним злочинів, й зокрема особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду від 09.10.2025 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 17 години 30 хвилин 07 грудня 2025 року з право внесення застави.

Надалі ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду від 04.12.2025 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 31.12.2025 включно.

Ухвалою Підгаєцького районного суду від 29.12.2025 обвинуваченому ОСОБА_10 продовжено строк тримання пiд вартою до 23 год 59 хв 27.02.2026. На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_11 пiд вартою.

Ризики, які існували на момент обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати на даний час, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинені злочини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу, оскільки зареєстрований і проживав із нею в одному будинку, а також на свідків, спеціаліста.

При вирішенні клопотання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає доцільності у зміні раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено. Ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, серед яких і кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та вид покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_4 може умисно переховуватись від суду, з метою уникнення відповідальності.

ОСОБА_4 не працевлаштований, не має законного джерела доходу, зареєстрований за адресою, за якою проживає малолітня потерпіла разом із матір`ю. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Доводи сторони захисту нічим не підтверджуються, не спростовують встановлені судом обставини і не є достатніми для зміни запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці (60 днів) з утриманням його в Державній установі «Чортківська УВП №26», оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а також зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 177, 183, 199, 291, 314-316, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою на два місяці.

Строк дії ухвали визначити до 23 год. 59 хв. 18 квітня 2026 року.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити/надіслати прокурору, обвинуваченому та його захиснику, а також направити в ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду щодо продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуюча: ОСОБА_12