Справа № 204/870/26
Провадження № 1-кс/204/170/26
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене першим заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002321 від 19.11.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Іллічівськ, Одеської області, громадянин України, військовослужбовець НОМЕР_1 окремої бригади морської піхоти (37ОБрМП), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене першим заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002321 від 19.11.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002321 від 19.11.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. Так, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 05.11.2025, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення диверсії, тобто вчинення вибуху з метою ослаблення держави, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах запровадження на території України дії воєнного стану. Встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 окремої бригади морської піхоти (37ОБрМП) та відповідно маючи навички поводження з вибуховими речовинами, а саме спеціальні знання, щодо методології виготовлення вибухових пристроїв, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив виготовлення саморобних вибухових пристроїв, які в подальшому використав для здійснення протиправної діяльності. Після чого, у невстановлений час, але не пізніше 05.11.2025, діючи умисно на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, вчинив дії спрямовані на підшукання відповідних ділянок місцевості, на яких розташовані об`єкти залізничної інфраструктури, а саме місцевість де знаходиться залізничний перегін «Просяна-Чаплине» Регіональної філії «Пидніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», з метою відшукання місця для подальшого здійснення протиправної діяльності, а саме підготовки до вчинення вибухів, з метою ослаблення держави, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану. В подальшому, у невстановлений час, але не пізніше 05.11.2025, ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, не відмовляючись від реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, незаконно набув невстановлену вибухову речовину та в подальшому, використовуючи свої навички поводження з вибуховими речовинами, здійснив виготовлення пристрою для здійснення вибуху. Після чого, у невстановлений досудовим розслідування період часу, але не пізніше 05.11.2025, ОСОБА_5 , спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, прибув до ділянки місцевості розташованої в районі 316 км залізничного перегону «Просяна-Чаплине» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», після чого ОСОБА_5 , розмістив заздалегідь підготовлений пристрій для здійснення вибуху, до основи електричних опор, які забезпечують електропостачання контактної мережі рухомого складу потягів на вказаній ділянці місцевості. В подальшому, ОСОБА_5 здійснив підрив вказаного пристрою, в результаті чого було пошкоджено три електричні опори - об`єкти залізничної інфраструктури, які в результаті вибуху впали на верхню будову колії, пошкодивши контактну мережу рухомого складу потягів на вказаній ділянці місцевості, що в свою чергу призвело до зупинки руху приміських поїздів на ділянці Чаплине-Улянівка. Після чого, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, бажаючи довести його до кінця, разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, здійснив демонтаж елементів контактної мережі рухомого складу, що належить Регіональній філії «Придніпровька залізниця» АТ «Укрзалізниця», тим самим унеможливлюючи здійснення швидкого відновлення об`єктів залізничної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення в умовах воєнного стану. В подальшому, ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, не відмовляючись від реалізації свого злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.11.2025, діючи умисно, з метою реалізації єдиного злочинного умислу, спрямованого на вчинення диверсії, тобто вчинення вибуху з метою ослаблення держави, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану, використовуючи набутий за невстановлених обставин вибуховий пристрій, вчинив дії спрямовані на пошкодження шляхом вибуху електротрансформатора тягової підстанції залізничної станції «Ульянівка» АТ «Укрзалізниця» (ПС Улянівка Тягова-150/35/10кВ), що здійснював забезпечення електропостачання залізничної інфраструктури на залізничній двоколійній ділянці «Чаплино-Синельникове», а також здійнював електропостачання населеного пункту с. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.11.2025, ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, прибув до ділянки місцевості де знаходиться електротрансформатор тягової підстанції залізничної станції «Ульянівка» АТ «Укрзалізниця» (ПС Улянівка Тягова-150/35/10кВ), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Васильківка, вул. Будівельна, 147, де розмістив раніше набутий вибуховий пристрій, у безпосередній близькості до вказаного об`єкта. В подальшому, ОСОБА_5 здійснив підрив вказаного пристрою, в результаті чого було пошкоджено електротрансформатор тягової підстанції залізничної станції «Ульянівка» АТ «Укрзалізниця» (ПС Улянівка Тягова-150/35/10кВ), який здійснював забезпечення електропостачання залізничної інфраструктури на залізничній двоколійній ділянці «Чаплино-Синельникове», а також здійнював електропостачання населеного пункту с. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області. що в свою чергу призвело до знеструмлення контактної мережі залізничної інфраструктури та зазначеного населеного пункту. Після чого, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, бажаючи довести його до кінця, разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, здійснив демонтаж елементів електротрансформатора тягової підстанції залізничної станції «Ульянівка» АТ «Укрзалізниця» (ПС Улянівка Тягова-150/35/10кВ), що належить Регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», тим самим унеможливлюючи здійснення швидкого відновлення об`єктів залізничної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення в умовах воєнного стану. Своїми протиправними діями, ОСОБА_5 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, здійснив пошкодження трьох електричних опор - об`єктів залізничної інфраструктури та електротрансформатора тягової підстанції залізничної станції «Ульянівка» АТ «Укрзалізниця» (ПС Улянівка Тягова-150/35/10кВ), що належать Регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», після чого ОСОБА_5 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, здійснив демонтаж обладнання вказаних об`єктів залізничної інфраструктури, що в свою чергу унеможливлює здійснення швидкого відновлення об`єктів залізничної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення в умовах воєнного стану. Таким чином, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.11.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про запровадження та дію на території України правового режиму військового стану, будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 окремої бригади морської піхоти (37ОБрМП), набув за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вибухові речовини, які в подальшому використав для виготовлення вибухового пристрою, за допомогою якого вчинив вибух (підрив) спрямований на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, з метою ослаблення держави, в умовах воєнного стану, тобто вчинив диверсію. Дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразилися у диверсії, тобто діянні, умисно вчиненому з метою ослаблення держави вибуху, спрямованого на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України. 31 січня 2026 року громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано та 1 лютого 2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України. Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 19.11.2025; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 31.01.2026; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 01.02.2026; протоколом допиту свідка від 29.01.2026; протоколами допиту свідків від 30.01.2026; протоколами пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 30.01.2026; протоколом огляду від 11.11.2025; протоколом огляду від 05.12.2025; висновком експерта №СЕ26-25/Л/3/1 від 14.01.2026; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. При цьому, ОСОБА_5 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який згідно санкції ч. 2 ст. 113 КК України, передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинення злочину, який є особливо тяжким і за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Слід також звернути увагу, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, а також постійного джерела доходів, постійного місця проживання, та має слабкі соціальні зв`язки, що свідчить про те, що останній може протягом значного часу переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України). Так, під час досудового розслідування є необхідність у встановленні речових доказів, зокрема предметів одягу, взуття та інших речей, які використовувались підозрюваним під час протиправної діяльності та на яких можуть зберегтися сліди злочинів. Крім того, наразі не були відшукані всі засоби зв`язку, якими користувався підозрюваний під час готування та вчинення кримінального правопорушення. Також, в стільниковому мобільному телефоні ОСОБА_5 могла міститись інформація, яка була частково видалена, що має значення для досудового розслідування. Зазначене вказує на існуючий ризик видалення ним інформації акаунтів в Інтернет-месенджерах, що ускладнить досудове розслідування. Водночас, зазначені речові докази до цього часу не були відшукані, а отже існує реальний ризик, що підозрюваний, не перебуваючи під вартою зможе знищити відповідні речові докази. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). На даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину та збираються докази на доведення їх вини у вчиненні злочинів, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у своїй протиправній діяльності діяв не самостійно, у зв`язку з чим, останній перебуваючи на волі, може повідомити інших осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати спілкування з органом досудового розслідування шляхом переховування на тимчасово непідконтрольних Україні територіях. Наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на можливих свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом застосування до останніх методів залякування, погроз, або пропозицій надання неправдивих показань, зміни ними наданих раніше показань. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України). Так, отримавши матеріали обґрунтування кримінального провадження та перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_5 може не з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора та суду, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). ОСОБА_5 може продовжувати вчиняти протиправну діяльність, яка спрямована на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, з метою ослаблення держави, в умовах воєнного стану. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на можливих свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 з правом внесення застави, не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого останній об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховувати від слідства і суду, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. Наведені обставини свідчать про те, що у ОСОБА_5 відсутні джерела офіційних доходів, а також те, що протягом останнього часу підозрюваний живе за рахунок коштів, отриманих від злочинної та протиправної діяльності. Слід зазначити, що інкриміновані кримінальні правопорушення, проти основ національної безпеки будуть викликати значний суспільний резонанс, у тому числі, можуть освітлювались у різних засобах масової інформації. Вважаю, що обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не може гарантувати його належну процесуальну поведінку, враховуючи всі встановлені під час досудового розслідування обставини його особистості, а також беручи до уваги резонансність події та її подальший широкий розголос в суспільстві. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України. Вищевикладені обставини свідчать про те, що безальтернативне тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є єдиними запобіжним заходом, який здатен запобігти вказаним ризикам. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та суворість покарання, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, незаконно впливати на можливих свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а також враховуючи, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, вивчивши письмові заперечення та додаті матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно ч.1 ст.176 КПК України, Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 113 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може впливати на свідків у кримінальному проваджені, може перешкоджати кримінальному провадженю іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного строком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч.2 ст.113 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене першим заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0002321 від 19.11.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України- задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 31 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1