Дата документу 24.12.2025 Справа № 337/6188/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/6188/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/1073/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 24 грудня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Магдалинівка, Оріхівського району, Запорізької області, яка є ученицею 9-го класу «Запорізької гімназії №91» ЗМР, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника неповнолітньої підозрюваної адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_9 .

Захисник неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 17:00 години по 07:00 годину наступного дня за місцем її фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на підозрювану обов`язки: - прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування; - утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; строк дії ухвали - до 27 січня 2026 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , що відноситься до тяжких злочинів, та за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, зважаючи на її молодий вік (є неповнолітньою) та раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання з 17:00 години по 07:00 годину наступного дня за її місцем проживання, у межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою передати неповнолітню підозрювану під нагляд мати ОСОБА_9 .

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала слідчого судді ухвалена незаконно внаслідок неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що не були досліджені дані, що характеризують неповнолітню, а саме: позитивна характеристика з навчального закладу, довідка з місця роботи мати ОСОБА_6 ОСОБА_9 .. Не враховано те, що підозрювана виховується у повній родині. Її батько - військовий, проходить службу у певній військовій частині. Разом з ними мешкають бабуся та дід підозрюваної, які також працюють і є ВПО.

Захисник також звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не надавалося суду жодного доказу того, що ОСОБА_9 не здатна як мати контролювати неповнолітню доньку.

Вказує, що зазначені у клопотанні докази обґрунтованості підозри (показання неповнолітніх свідків) жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_6 у потерпілого відкрито викрала 150 грн та пристрій для куріння. Ніхто не бачив зазначених коштів та приладу а ні у ОСОБА_6 , а ні у ОСОБА_10 . Ніхто не бачив, що ОСОБА_6 здійснювала будь-які незаконні дії щодо ОСОБА_10 .

Зауважує, що надані матеріали свідчать про фальсифікацію доказів у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно з протоколом про прийняття заяви від потерпілого, вона була прийнята 20 листопада 2025 року об 18-10, а згідно з витяому з ЄРДР, заява була надана цього ж дня об 15-06. Окрім того, відповідно до повідомлення про підозру, злочин вчинено 25 жовтня 2025 року, тобто з дня вчинення до звернення потерпілого з заявою минуло майже місяць.

Вважає, що ціллю цього кримінального провадження є тиск на неповнолітнього свідка у іншому кримінальному провадженні (вбивстві) з метою отримання від нього необхідних для слідства свідчень.

Крім того, вказує, що повідомлення про підозру було вручено 14 літній дівчині з порушенням ст.135 КПК України, що призвело до порушення права на захист неповнолітньої. Мало місце залякування зі сторони працівників Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Також, зі сторони правоохоронців відбувалося втручання в діяльність захисника.

Також, апелянт звертає увагу на те, що клопотання про обрання запобіжного заходу є не обґрунтоване. Докази наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у клопотанні органу досудового розслідування взагалі відсутні.

Захисник зауважує, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу вимоги ч.1 ст.194 КПК України не виконані.

Посилається на те, що у порушення вимог ч.4 ст.493 КПК України, суд взагалі не розглядав під час судового засідання клопотання про передання під нагляд матері неповнолітньої підозрюваної.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25 жовтня 2025 року, у точно не встановлений у ході досудового розслідування час, неповнолітня ОСОБА_6 , перебуваючи між будівлею трансформатору та залізним гаражем, що розташовані на прибудинковій території між буд. за №22 та за №24 по вул.Стародніпровській у м.Запоріжжя, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення, у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме удари кулаками та долонями по обличчю, заволоділа майном неповнолітнього ОСОБА_10 , а саме: грошовими коштами на суму 150 гривень та пристроєм для куріння - POD-системою марка та модель якого в ході досудового розслідування не встановлена, після чого покинула місце вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку, розпорядившись, в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді; неповнолітню підозрювану ОСОБА_6 , її законного представника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до положень ч.1 ст.492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення неповнолітньої підозрюваної, доводи її захисника, законного представника неповнолітньої підозрюваної, прокурора, слідчого, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється неповнолітня ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у інкримінованому їй правопорушенні, дані про особу підозрюваної, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри неповнолітньої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді, а саме: показаннями малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_10 від 20 листопада 2025 року; відомостями з протоколу слідчого експерименту від 21 листопада 2025 року; відомостями з протоколу огляду місця події від 21 листопада 2025 року; відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 листопада 2025 року; показаннями малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_11 із застосуванням відеозапису від 26 листопада 2025 року; показаннями допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_12 із застосуванням відеозапису від 26 листопада 2025 року; показаннями малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_13 від 26 листопада 2025 року, відомостями з протоколу огляду предмету від 28 листопада 2025 року та іншими матеріалами, які зібрані під час досудового розслідування.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що неповнолітня ОСОБА_6 могла вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що показання неповнолітніх свідків жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_6 у потерпілого відкрито викрала 150 грн та пристрій для куріння, ніхто не бачив зазначених коштів та приладу а ні у ОСОБА_6 , а ні у ОСОБА_10 , ніхто не бачив, що ОСОБА_6 здійснювала будь які незаконні дії щодо ОСОБА_10 , є передчасними, оскільки всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування. Версія сторони захисту має перевірятися в установленому законом порядку під час досудового розслідування, а в подальшому в ході судового розгляду та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Доводи апелянта в частині того, що слідчим суддею не було належним чином перевірено наявність обґрунтованої підозри не є слушними та суперечать змісту оскаржуваної ухвали.

Доводи сторони захисту про те, що повідомлення про підозру було вручено 14 річній дівчині з порушенням ст.135 КПК України, що призвело до порушення права на захист неповнолітньої, мало місце залякування зі сторони працівників Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, також зі сторони правоохоронців відбувалося втручання в діяльність захисника, є безпідставними.

З наданих суду матеріалів провадження убачається, що 29 листопада 2025 року старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 було повідомлено про підозру неповнолітній ОСОБА_6 . Ця слідча дія здійснювалася за участю законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 та захисника останньої адвоката ОСОБА_15 .

На думку колегії суддів те, що повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_6 за участю захисника адвоката ОСОБА_15 , а не захисника адвоката ОСОБА_8 , жодним чином не порушило процесуальні права неповнолітньої підозрюваної, а також не свідчить про втручання у діяльність захисника адвоката ОСОБА_8 .

Більш того, законний представник підозрюваної ОСОБА_6 ОСОБА_9 03 грудня 2025 року (тобто вже після повідомлення про підозру ОСОБА_6 ) звернулася до слідчого із заявою про відмову від здійснення захисту її доньки у цьому кримінальному провадженні адвокатом ОСОБА_15 так, як у неї є інший адвокат.

Посилання сторони захисту на наявність у цьому кримінальному провадженні тиску на підозрювану з боку працівників поліції є необґрунтованими, оскільки об`єктивно нічим не підтверджені. Будь-який доказів на підтвердження зазначеного під час розгляду апеляційної скарги не надано.

Більш того, згідно з матеріалами провадження, підозрювана відмовилась надавати показання на підставі ст.63 Конституції України.

Як убачається з матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали, слідчий суддя повно і всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження та змісту оскаржуваної ухвали.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, існує, а саме ризик того, що підозрювана може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту про те, що докази наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України у клопотанні органу досудового розслідування взагалі відсутні, є помилковими і спростовуються змістом клопотання слідчого, в якому міститься відповідне обґрунтування щодо існування наведеного ризику.

При цьому слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі врахував окрім іншого тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , що відноситься до тяжких злочинів та за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, дані про особу підозрюваної, яка є неповнолітньою, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, наявність у неї міцних соціальних зв`язків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що потерпілий та свідки є знайомими підозрюваної.

Отже, ризик впливу на потерпілого та свідків з боку підозрюваної на думку колегії суддів є високим.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків про доведеність існування вказаного ризику, з чим погоджується і колегія суддів.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого неповнолітній ОСОБА_6 правопорушення, наявність потерпілого та свідків у цьому провадженні, а також враховуючи відомості про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризику, вказаного у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цьому ризику. Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

Ці висновки слідчого судді апелянтом не спростовані з наданням відповідних доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і вважає, що обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання з 17:00 години по 07:00 годину наступного дня за місцем проживання ОСОБА_6 забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Також, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать змісту самої ухвали та матеріалам провадження.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, виховується у повній родині, батько військовий, проходить службу у певній військовій частині, мати працює, разом з ними мешкають бабуся та дід, які також працюють і є ВПО, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують та не зменшують встановленого ризику, з огляду на фактичні обставини провадження.

Доводи сторони захисту про неповноту з`ясування обставин справи слідчим суддею та про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали.

Доводи сторони захисту з приводу того, що надані матеріали свідчать про фальсифікацію доказів у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно з протоколом про прийняття заяви від потерпілого, вона була прийнята 20 листопада 2025 року об 18-10, а згідно з витягом з ЄРДР заява була надана цього ж дня об 15-06. Окрім того, відповідно до повідомлення про підозру злочин вчинено 25 жовтня 2025 року, тобто з дня вчинення до звернення потерпілого з заявою минуло майже місяць, не є слушними.

Згідно з матеріалами провадження, зокрема рапортом отримання та реєстрації ЄО за №24574 від 20 листопада 2025 року, заява про злочин від ОСОБА_10 надійшла до чергової частини відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області саме в цей день о 14:49 год.

При цьому, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування за цим фактом були внесені 20 листопада 2025 року о 15:06 год.

Те, що протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення було складено 20 листопада о 18:10 год., жодним чином не вказує про фальсифікацію доказів у цьому провадженні.

Окрім того, кримінальний процесуальний кодекс України не встановлено жодних термінів подання заяви про злочин для потерпілого.

Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме на те, що потерпілий звернувся із заявою про вчинення злочину не одразу, а через місяць, на думку колегії суддів само по собі також не вказує на необґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 .

Більш того, прокурор під час апеляційного розгляду зазначила, що потерпілий пояснив звернення до поліції із заявою майже через місяць страхом, оскільки був заляканий підозрюваною.

Викладене узгоджується з фактичними обставинами провадження та доданими до клопотання доказами.

Твердження сторони захисту про те, що у порушення вимог ч.4 ст.493 КПК України, слідчий суддя взагалі не розглядав під час судового засідання клопотання про передання підозрюваної під нагляд її матері, є помилковим та спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Зокрема, слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на відсутність доказів здатності матері підозрюваної контролювати свою неповнолітню доньку.

Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду.

ОСОБА_9 , яка є матір`ю підозрюваної та її законним представником, при апеляційному розгляді не навела переконливих аргументів з зазначеного питання та відмовилась відповідати на запитання суду щодо обставин, які мають відношення до цього провадження, зокрема на запитання суду про те, чи намагалась ОСОБА_9 з`ясувати у своєї доньки, за яких обставин у її мобільному телефоні з`явились відеозаписи, відображені у протоколі огляду предмету від 28 листопада 2025 року.

В свою чергу, додані до протоколу докази, на думку колегії суддів, свідчать про те, що мати підозрюваної не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку останньої та здійснювати відповідний контроль за нею у разі її передання під нагляд в порядку, передбаченому ст.493 КПК України.

Твердження сторони захисту про невиконання слідчим суддею вимог ч.1 ст.194 КПК України, також є безпідставними.

Колегія суддів не убачає таких порушень з боку слідчого судді при розгляді клопотання.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що до підозрюваної застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту з 17:00 години до 07:00 наступного дня, тобто з вечора у темну пору доби до ранку, що з огляду на фактичні обставини провадження та вік підозрюваної є цілком обґрунтованим.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника підозрюваної, а також ті, що були наведені стороною захисту під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді теж не спростовують.

Таким чином, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 17:00 години по 07:00 годину наступного дня за місцем її фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на підозрювану обов`язки: - прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування; - утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; строк дії ухвали - до 27 січня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4