Справа № 496/6486/25
Провадження № 1-кп/496/673/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Біляївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000505 від 17.06.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник Одеської області, громадянина України, неодруженого, маючого середньою спеціально освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, у невстановлений час та місці, невстановленим способом, умисно, із корисливих мотивів, незаконно придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у невстановленій кількості.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 придбати в нього наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, по ціні 400 гривень за 1 г.

У подальшому, 08 липня 2025 року, ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_6 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, про зустріч біля місця проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі, 08 липня 2025 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_6 в заздалегідь обумовленому місці, біля будинку №112-А по вул. Шевченка в с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області, де ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 400 гривень, в якості плати за наркотичний засіб.

ОСОБА_4 , отримавши грошові кошти, повідомив ОСОБА_6 , що для передачі останньому наркотичного засобу, йому необхідно проїхати з ним до вул. Івана Липи в с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області.

В подальшому, 08 липня 2025, близько 17 години 32 хвилин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , на громадському транспорті, прибули на зупинку громадського транспорту, що розташована на розі вулиці Івана Липи та 2-го провулку Івана Липи в с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області.

Надалі, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 чекати, а сам пішов в напрямку 2-го провулку Івана Липи в с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області.

Так, 08 липня 2025, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , зберігаючи наркотичний засіб при собі, повернувся до ОСОБА_6 , який чекав на зупинці громадського транспорту, що розташована на розі вулиці Івана Липи та 2-го провулку Івана Липи в с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області, де, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, передав, тобто, незаконно збув ОСОБА_6 паперовий згорток з речовиною рослинного походження сіро - зеленого кольору, масою 0,99г, яка є наркотичним засобом обіг, якого обмежено - канабісом, маса канабісу у висушеному стані становить 0,83 г.

В подальшому, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції придбаний у ОСОБА_4 наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що приблизно 06.07.2025 року, точну дату не пам`ятає, знайшов наркотичний засіб, який в подальшому 08.07.2025 року вирішив продати ОСОБА_6 . У скоєному щиро кається, зазначив, що йому соромно за вчинене, просив суд призначити йому іспитовий строк оскільки йому потрібно працювати та утримувати дитину.

Прокурор вважав, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України повністю доведена та об`єктивно підтверджується показами обвинуваченого. Вважав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються. Враховуючи щире розкаяння обвинуваченого, просив призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком тривалістю 3 роки, вирішити питання про долю речових доказів та судових витрат.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого, просила призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 307 КК України, та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає ОСОБА_4 винним у скоєнні вказаного кримінального правопорушення і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, з йог ослів займається встановленням натяжних стель, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, з його слів розлучений, має малолітню дитину 2021 року народження, нейтрально характеризується за місцем мешкання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Враховуючи викладене, суд призначає мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 307 КК України.

Визначаючи справедливе покарання засудженій особі, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні Європейського суду по справі від 03.10.2002 року «Бемер проти Німеччини» (Bohmer v. Germany), заява № 37568/97, зазначено: «…Суд насамперед відзначає, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою...».

З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, якщо він у період іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід в виді цілодобового домашнього арешту в період з 09.07.2025 року до дня ухвалення вироку, підстави для продовження дії якого до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України та враховуючи термін попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні з часу його затримання в порядку ст.208 КПК України 08.07.2025 року до 09.07.2025 року, суд вважає, що зазначений термін підлягає зарахуванню до строку призначеного за цим вироком покарання за правилами, передбаченими в ч. 1 ст.72 КК.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт, застосований до ОСОБА_4 з 10.07.2025 року по 20.11.2025 року, зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

По справі понесені процесуальні витрати за проведення експертиз на суму 3565 грн 60 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, відповідно до ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 349, 371-373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно із ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_4 відраховувати з 20.11.2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в виді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 08.07.2025 року по 09.07.2025 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 10.07.2025 року по 20.11.2025 року відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2025 року (справа № 496/3987/25).

Речові докази по справі:

- мобільний телефон ОРРО ІМЕП: НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_4 ;

- одну купюру номіналом 100 грн. (ЕЕ9304922), поміщену до сейф пакету NPU2026188 повернути власнику ОСОБА_4 ;

- дві купюри номіналом 200 грн. (АЛ4207776, ЕГ1991958) повернути до ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області;

- експрес-тест LOT: 3033122А EXP: 08/2025, який було поміщено до сейф-пакету NPU2026187, паперовий згорток з речовиною рослинного походження світло - зеленого кольору, які було поміщено до сейф-пакету № 100614970 (квитанція № 517) знищити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів у загальному розмірі 3565 грн 60 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за необхідне обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1