Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/41/26
номер провадження 1-кс/695/45/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 та додані до клопотання матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001061 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 ч.3 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 та додані до клопотання матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001061 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 ч.3 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Золотоніської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001061 від 19 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого СКП з повідомленням про те, що в ході опрацювання матеріалів ЄО №21927 встановлено в межах русла річки Дніпра с. Коробівка, Золотоніського району з координатами 49.6018492, 31 9519990 під час огляду виявлено самовільне будівництво.

17.09.2025 проведено огляд місця події за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду встановлено, що за координатами геолокації 49.6018492, 31 9519990 на воді виявлено побудовану конструкцію візуально схожу на міст. Будь-які дозвільні документи відсутні.

В ході досудового розслідування скеровано запит до Державної інспекції архітектури та містобудування України. Відповідно до відповіді ДІАМ України жодних заяв на отримання дозволу на будівництво за адресою АДРЕСА_1 не подавалось та жодних дозволів не надавалось.

В якості свідка допитано ОСОБА_4 . В ході допиту остання повідомила, що нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0510. І нерухоме майно і земельна ділянка належить їй на праві приватної власності. Свідок повідомила, що жодних будівельних робіть на вказаній ділянці та поруч вона не проводила. Будівництво містка здійснював її батько, який помер у 2024 році влітку від інсульту. Хто саме займався роботами, період проведення робіт їй не відомі.

З метою забезпечення в кримінальному провадженні, недопущення зміни, перетворення, знищення, а також з метою збереження речових доказів, вважаю за доцільне накласти арешт на: конструкцію візуально схожу на міст, яка знаходиться за координатами: :02:004:0510 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, з метою належного зберігання речових доказів, з метою недопущення їх приховування, пошкодження, зникнення, знищення, перетворення, відчуження будь-яким чином, та проведення необхідних судових експертиз, прокурор звернулась до суду з клопотанням, в якому просила накласти арешт на: конструкцію візуально схожу на міст, яка знаходиться за координатами: :02:004:0510 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності нікому не належить, та заборонити будь-кому розпоряджатися та користуватися вказаним майном. Визначити місце зберігання: за координатами: :02:004:0510 та місцем її знаходження за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти заявленого клопотання. Адвокат зазначив, що органом досудового розслідування не з`ясовано, чи є дана земельна ділянка самозайнятою, якщо так, то ким саме. Також не вказана площа даної земельної ділянки. ОСОБА_4 будучи допитаною як свідок вказала, що дана земельна ділянка належить їй. Місток розташований порядок з цією ділянкою. Кому належить земельна ділянка на якій він розташований свідку невідомо. Наявність обгрунтованої підозри матеріали клопотання не містять.

Вислухавши доводи учасників справи, ретельно вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001061 від 19.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

У витягу з ЄРДР зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого СКП з повідомленням про те, що в ході опрацювання матеріалів ЄО №21927 встановлено в межах річки Дніпра с. Коробівка Золотоніського району з координатами 49.6018492, 31 9519990 під час огляду виявлено самовільне будівництво.

Відповідно до ч.3 ст.197-1 КК України самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті, являється кримінальним правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.197-1 КК України кримінальна відповідальність настає за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Із протоколу огляду місця події вбачається, що 17.09.2025 р. в період часу з 17 год. 0 0хв. по 17 год. 31 хв. слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 здійсненого огляд місця події території бази відпочинку «Експедиція», що розташована в адміністративних межах с. Коробівка. Візуальним оглядом встановлено, що на даній території розміщені: дерев`яні ворота, хвіртка, двоповерховий будинок, бетонні східці. На узбережжі річки розміщена одноповерхова цегляна будівля, що слугує альтанкою. З лівої сторони альтанки розміщений дерев`яний місток через річку, що являє собою дерев`яну конструкцію, з металевим каркасом та сходинками. На іншій стороні берега було виявлено наявний на воді плавучий понтон з одноповерховою дерев`яною побудовою. Також на берегу наявний пандус із сітчастої арматури. Далі в ході слідування від даної конструкції праворуч виявлено металеву конструкцію, що являє собою каркас металевий сірого кольору, що розташований на металевому понтоні на водоймі.

Додатком до протоколу ОПМ являються п`ятнадцять фотозображень.

Постановою слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 19.05.2025 року конструкцію візуально схожу на міст, яка знаходиться за координатами: :02:004:0510 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що метою накладення арешту на вилучене майно є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно зі ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Матеріали клопотання не містять доказів:1) хто являється власником земельної ділянки :02:004:0510; 2) який кадастровий номер земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) чи зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 база відпочинку «Експедиція»; 4) хто являється власником бази відпочинку «Експедиція», що виявлена за адресою: АДРЕСА_1 ; 5) що за координатами геолокації 49.6018492, 31 9519990 на воді виявлено побудовану конструкцію візуально схожу на міст.

Дослідивши протокол ОМП та зображення додані до нього слідчим суддею встановлено, що в протоколі слідчим не зазначено про виявлення конструкції, візуально схожої на міст за координатами :02:004:0510, таких координат протокол огляду не містить.

Також слідчий суддя звертає увагу, що зображення, які являються додатком до протоколу ОМП від 17.09.2025 р., містять декілька фотознімків містків, натомість у клопотанні прокурором не конкретизовано, який саме місток являється об`єктом арешту.

Таким чином, аналізуючи надані докази слідчий суддя, доходить висновку, що прокурором не надані будь-які докази, які безпосередньо вказували б на існування ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, що фактично порушує вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки вказані обставини мають враховуватися слідчим суддею.

Правова підстава арешту майна прокурором зазначена лише формальним посиланням на положення ст.98 КПК України, що не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

З матеріалів не вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, судові матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відтак, слідчим суддею в ході розгляду клопотання встановлено, що клопотання прокурора аргументовано припущенням без аргументації на чому воно ґрунтується, без посилання на будь-які фактичні дані. Вказаним припущенням обґрунтовано припущення про можливі порушення закону та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Відомості згідно ч.2 ст. 173 КПК України, що мали б бути враховані слідчим суддею клопотання взагалі не містить. За таких умов слідчий суддя вважає надані докази явно недостатніми для такого серйозного обмеження прав осіб як накладення арешту на майно.

Вважаючи, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя приходить до обгрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного клопотання.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 170-174, 309, 370-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001061 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 ч.3 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали оголошено 22 січня 2026 року о 08 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1