Справа № 147/870/23
Провадження № 1-кп/147/15/25
ВИРОК

іменем України

27 жовтня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 14.11.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця, не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Командир роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 , діючи у порушення ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 22, п. п. 1-4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1, 3, 6 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи згідно примітки 1 до ст. 364 КК України, примітки 1 до ст. 425 КК України, вимог ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службовою особою учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 21.05.2019 ОСОБА_6 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яку проходив у військовій частині НОМЕР_2 з дислокацією у АДРЕСА_2 .

В подальшому, внаслідок отриманого ОСОБА_6 під час участі у бойових діях поранення, військово-лікарською комісією його визнано обмежено придатним до військової служби, у зв`язку з чим направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 з дислокацією у АДРЕСА_2 .

Надалі, наприкінці жовтня 2022 року (більш точний час у ході проведення досудового розслідування не установлено), командир роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , в ході спілкування з підлеглим ОСОБА_6 , на питання останнього про можливість надання йому відпустки у лютому та квітні 2023 року, висловив прохання підлеглому ОСОБА_6 надати йому грошові кошти, в якості неправомірної винагороди в сумі 600 (шістсот) грн. за добу за надання такої відпустки, без наявних на те законних підстав, дозволу на тимчасове увільнення від виконання обов`язків військової служби з правом виїзду за межі військової частини.

Вважаючи прохання командира роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 про надання йому неправомірної вигоди кримінально-протиправними, 11.11.2022 у денний час ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення, та у подальшому діяв під їх контролем, з метою перевірки дійсності намірів останнього на отримання неправомірної вигоди.

09.02.2023 року, близько 17:00, капітан ОСОБА_4 , перебуваючи у службовому кабінеті за адресою: Вінницька область, Гайсинський район,

с. Верхівка, в/ч НОМЕР_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, домовився з підлеглим ОСОБА_6 про отримання неправомірної вигоди у розмірі 600 (шістсот) грн. за добу, за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на прийняття таких рішень, щодо тимчасового звільнення останнього від виконання обов`язків військової служби та надання дозволу на виїзд за межі військової частини.

У подальшому, 13.02.2023 року, близько 07 год. 50 хв., капітан ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, протиправно, з корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_6 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у розмірі 2100 (дві тисячі сто) грн. за здійснення впливу на прийняття відповідного рішення уповноваженими посадовими особами, за відсутності на те законних підстав.

Він же, 09.04.2023 близько 11 год. 00 хв, знаходячись в кабінеті роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, протиправно, з корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно одержав від військовослужбовця ОСОБА_6 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у виді грошових коштів в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на прийняття рішень, щодо тимчасового звільнення від виконання обов`язків військової служби та надання дозволу на виїзд за межі військової частини.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому зміненого обвинувачення повністю, щиро розкаявся у вчиненні інкримінованого йому злочину, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що критично оцінює свої дії.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому зміненого обвинувачення, а також те, що він не піддає сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України після зміни обвинувачення. Просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, стягнути з обвинуваченого судові витрати на залучення експерта в сумі 19 597,20 грн, скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, застосувати до грошових коштів у сумі 2100 грн, які були отримані ОСОБА_4 спеціальну конфіскацію, грошові кошти у сумі 1500 грн. повернути ОСОБА_6 , бойові набої знищити, вилучені кошти в сумі 65185 грн. повернути ОСОБА_4 , а решту доказів залишити у матеріалах справи.

Додатково прокурор вказав, що покликання у обвинувальному акті на повторність як обтяжуючу обставину та кваліікуючу ознаку є помилковим.

Захисник обвинуваченого не заперечила проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України та призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі, зазначеному прокурором. Підтримала позицію прокурора з приводу речових доказів, витрат кримінального провадження та заходів забезпечення кримінального провадження. Просила суд повернути заставу, внесену ОСОБА_7 11.04.2023 року у сумі 241560 грн.

Аналогічну позицію висловив і обвинувачений.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за зміненим обвинуваченням за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння в рамках зміненого обвинувачення, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом визнається щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила протиправне діяння, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті, й повинен з урахуванням усіх перелічених обставин визначити вид і розмір покарання.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, демонструє готовність понести заслужене покарання. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 643/13256/17.

Щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття (Постанова ВС ККС, справа №523/4890/19 від 04.10.2022 р.).

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , з огляду на обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, перебуває на службі в Збройних силах України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та служби характеризується позитивно, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до категорії нетяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненому визнав у повному обсязі, усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому.

Таким чином, суд, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у мінімальному розмірі визначеному санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та його порядок узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленою у судових дебатах.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості й не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що, незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного й особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд у вироку вирішує питання, зокрема, про заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2023 (справа №127/10280/23, провадження №1-кс/127/4046/23) відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 13-45 год. 09.04.2023 до 13-45 год. 07.06.2023. Визначено розмір застави в розмірі 90 (дев`яносто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 241560 грн. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

11.04.2023 ОСОБА_7 , внесла на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області кошти в розмірі 241560,00 (двісті сорок одна тисяча п?ятсот шістдесят гривень 00 копійок) грн., відповідно до платіжної інструкції на переказ готівки №4056397 від 11.04.2023, як заставу за ОСОБА_4 12.04.2023, згідно ч.4 ст.202 КПК України, останнього було звільнено з ІТТ №1 ГУНП у Вінницькій області.

Строк дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , не продовжувався, відтак вони вважаються скасованими (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Таким чином, діючим запобіжним заходом відносно ОСОБА_4 є застава в розмірі 241560,00 грн.

На думку суду, цей захід необхідно залишити в силі до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили застава у розмірі 241560,00 грн. підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 (код платника:)

Окрім того, оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 194 КПК України процесуальні обов`язки, покладені на ОСОБА_4 , згідно з ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2023, серед яких обов`язок здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, вважаються скасованими, то закордонний паспорт № НОМЕР_3 , виданий органом 4602 від 22.11.2018, що зданий на зберігання до Управління ДМС України у Вінницькій області, підлягає поверненню ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У цьому кримінальному провадженні згідно з:

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2023 (справа №127/10212/23, провадження №1-кс/127/4018/23) накладено арешт на документи, які виявлені та вилучені під час обшуку 09.04.2023 приміщення №101310083 чергового роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: 9 відомостей особового складу 2 взводу роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 на 39 осіб від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 (1. Із відміткою «31.03-08.04» на 1 арк.; 2. Із відміткою «6.04-9.04» на 1 арк.; 3. Із відміткою «звільнення» на 1 арк.; 4. Із відміткою «березень» на 1 арк.; 5. Із відміткою «список на звільнення» на 1 арк.; 6. Із замальованими квадратами на 1 арк.; 7. Із відміткою «Березень» на 2 арк.); список на звільнення особового складу з 10.03. по 12.03. на 39 осіб від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 на 1 арк.; список особового складу з телефонами та особистими даними на папері формату а-4 з № 52. ОСОБА_10 до № 106. ОСОБА_11 на 1 арк.;

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2023 (справа №127/10214/23, провадження №1-кс/127/4020/23) накладено арешт на вилучені в ході проведення обшуку спального приміщення № 2 управління роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) речей та документів, зокрема: предмет неправомірної вигоди - грошові кошти в сумі 1500 гривень, зокрема 2 купюри номіналом по 500 гривень з наступними серіями та номерами: ЕЖ 2820321; ВЕ 4098207 та 5 купюр номіналом по 100 гривень з наступними серіями та номерами: АД 2964345; УЄ 5936230; АГ 5869174; УЧ 9278683; АЕ 5350752; грошові кошти в сумі 65 185 (шістдесят п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять) грн.; 47 (сорок сім) предметів зовні схожі на набої калібру 5,45 мм. з маркуванням 270/93; два записники ОСОБА_4 , список особового складу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 6 арк., рапорти військовослужбовців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на одному аркуші кожен, список осіб, які йдуть у звільнення у кількості п`яти штук на одному аркуші кожен; мобільний телефон Sigma чорного кольору (який на момент проведення обшуку не вмикався); мобільний телефон Sigma X-TREME PQ 39, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_6 ;

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 (справа №127/11406/23, провадження №1-кс/127/4494/23) накладено арешт на 1/2 частки легкового автомобіля марки «СНЕRY КІМО» державний номерний знак НОМЕР_7 червоного кольору 2011р.в., який належить ОСОБА_17 ;

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 (справа №127/11414/23, провадження №1-кс/127/4499/23) накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:6011 площею 0,0626 га, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:6013 площею 0,0097 га на праві приватної спільної часткової власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У суду відсутні підстави для залишення арешту майна, тому накладені арешти в силу приписів ч.4 ст.174 КПК України підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі п.1 ч.1 ст. 96-2 КК України, до грошових коштів в сумі 2100 (дві тисячі сто) ривень, які є сумою неправомірної вигоди та були використані під час виконання контролю за вчинення злочину, слід застосувати спеціальну конфіскацію стягнувши їх з обвинуваченого.

Питання щодо долі інших речових доказів судом вирішується у порядку ст.100КПК України, а саме:

1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, що були надані ОСОБА_6 та вилучені 09.04.2023 у спальному приміщенні №2 управління роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , та які зберігаються у відділенні №220/01 АБ «Укргазбанк», - повернути ОСОБА_6 ;

65185 (шістдесят п`ять тисяч сто вісімдест п`ять) грн, вилучені 09.04.2023 у спальному приміщенні №2 управління роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 та зберігаються у відділенні №220/01 АБ «Укргазбанк», - повернути останньому ( ОСОБА_4 );

мобільний телефон Sigma чорного кольору (який на момент проведення обшуку не вмикався); мобільний телефон Sigma X-TREME PQ 39, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_6 , - повернути ОСОБА_4 ;

інші документи, які було вилучено в ході досудового розслідування, а саме; 9 відомостей особового складу 2 взводу роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 на 39 осіб від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 (1. Із відміткою «31.03-08.04» на 1 арк.; 2. Із відміткою «6.04-9.04» на 1 арк.; 3. Із відміткою «звільнення» на 1 арк.; 4. Із відміткою «березень» на 1 арк.; 5. Із відміткою «список на звільнення» на 1 арк.; 6. Із замальованими квадратами на 1 арк.; 7. Із відміткою «Березень» на 2 арк.); список на звільнення особового складу з 10.03. по 12.03. на 39 осіб від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 на 1 арк.; список особового складу з телефонами та особистими даними на папері формату а-4 з № 52. ОСОБА_10 до № 106. ОСОБА_11 на 1 арк; два записники ОСОБА_4 , список особового складу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 6 арк., рапорти військовослужбовців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на одному аркуші кожен, список осіб, які йдуть у звільнення у кількості п`яти штук на одному аркуші кожен, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Суд критично оцінює позицію сторони обвинувачення та захисту з приводу долі речових доказів, а саме 47 (сорока сіми) предметів зовні схожих на набої калібру 5,45 мм. з маркуванням 270/93, та вважає недоцільним їх знищення. На думку суду, з урахуванням того, що наразі на території України введено режим воєнного стану, дані набої слід передати на потреби Збройних Сил України.

Також суд вважає за необхідне, керуючись ч.2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 19597,20 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім грн. двадцять коп.)

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Винагорода викривачу не пропонувалася.

Керуючись ст. ст. 96-2, 100, 124, 174, 349, 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі ) гривень.

Скасувати арешт майна, накладений:

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2023 (справа №127/10212/23, провадження №1-кс/127/4018/23) на документи, які виявлені та вилучені під час обшуку 09.04.2023 приміщення №101310083 чергового роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2023 (справа №127/10214/23, провадження №1-кс/127/4020/23) на вилучені в ході проведення обшуку спального приміщення № 2 управління роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) речі та документи;

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 (справа №127/11406/23, провадження №1-кс/127/4494/23) на 1/2 частки легкового автомобіля марки «СНЕRY КІМО» державний номерний знак НОМЕР_7 червоного кольору 2011р.в., який належить ОСОБА_17 ;

ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 (справа №127/11414/23, провадження №1-кс/127/4499/23) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:6011 площею 0,0626 га, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:6013 площею 0,0097 га на праві приватної 1/2 спільної часткової власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, що були надані ОСОБА_6 та вилучені 09.04.2023 у спальному приміщенні №2 управління роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , та які зберігаються у відділенні №220/01 АБ «Укргазбанк», - повернути ОСОБА_6 ;

65185 (шістдесят п`ять тисяч сто вісімдест п`ять) грн, вилучені 09.04.2023 у спальному приміщенні №2 управління роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 та зберігаються у відділенні №220/01 АБ «Укргазбанк», - повернути останньому ( ОСОБА_4 );

мобільний телефон Sigma чорного кольору (який на момент проведення обшуку не вмикався); мобільний телефон Sigma X-TREME PQ 39, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_6 , - повернути ОСОБА_4 ;

47 (сорок сім) предметів зовні схожі на набої калібру 5,45 мм. з маркуванням 270/93, поміщені до кімнати речових доказів ГУНП у Вінницькій області, - передати на протреби Збройних Сил України;

інші документи, які було вилучено в ході досудового розслідування, а саме; 9 відомостей особового складу 2 взводу роти забезпечення ВЧ НОМЕР_1 на 39 осіб від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 (1. Із відміткою «31.03-08.04» на 1 арк.; 2. Із відміткою «6.04-9.04» на 1 арк.; 3. Із відміткою «звільнення» на 1 арк.; 4. Із відміткою «березень» на 1 арк.; 5. Із відміткою «список на звільнення» на 1 арк.; 6. Із замальованими квадратами на 1 арк.; 7. Із відміткою «Березень» на 2 арк.); список на звільнення особового складу з 10.03. по 12.03. на 39 осіб від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 на 1 арк.; список особового складу з телефонами та особистими даними на папері формату а-4 з № 52. ОСОБА_10 до № 106. ОСОБА_11 на 1 арк; два записники ОСОБА_4 , список особового складу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 6 арк., рапорти військовослужбовців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на одному аркуші кожен, список осіб, які йдуть у звільнення у кількості п`яти штук на одному аркуші кожен, рапорти на звільнення - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі п.1 ч.1 ст. 96-2 КК України, до грошових коштів в сумі 2100 (дві тисячі сто) гривень, які є сумою неправомірної вигоди, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати їх в дохід держави стягнувши з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у виді застави слід залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Закордонний паспорт № НОМЕР_3 , виданий органом 4602 від 22.11.2018, що зданий на зберігання до Управління ДМС України у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_4 .

Повернути заставодавцю ОСОБА_7 (код платника:) після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 241560,00 (двісті сорок одна тисяча п?ятсот шістдесят гривень 00 копійок) грн, яка внесена на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області, відповідно до платіжної інструкції на переказ готівки №4056397 від 11.04.2023, як заставу за ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 19597,20 грн.(дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім грн. двадцять коп.)

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_18