У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря- ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , влавника майна- ОСОБА_4 ,адвоката- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження №0000614, внесеного до ЄРДР 07.08.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000614, внесеного до ЄРДР 07.08.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 358 КК України.

Так, 24.02.2022, указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений, та діє і по нині.

Крім того, 24.02.2024, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи вплив на відповідних посадових осіб та тісні взаємозв`язки з іншими працівниками лікарень м. Києва, налагодила протиправний механізм із отримання неправомірної вигоди за надання послуг військовозобов`язаним особам з ухилення від призову та мобілізації шляхом формування фіктивних лікарських висновків, які в подальшому стають підставою для отримання інвалідності.

Діючи на виконання свого злочинного умислу та переслідуючи корисливий мотив, громадянка України ОСОБА_7 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, вступила у попередню змову з громадянами України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також іншими невстановленими особами, про спільне перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань.

12.03.2025, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 прибув до Київської міської клінічної лікарні №6, де його було фіктивно розміщено на стаціонарне лікування ОСОБА_4 .

Так, під час фіктивного стаціонарного лікування ОСОБА_4 , без фактичної присутності ОСОБА_9 проводила його особистий огляд та заповнення медичної картки стаціонарного хворого для формуванням медичної справи, яка в подальшому слугувала для оформлення інвалідності.

У подальшому, 18.03.2025 ОСОБА_9 від ОСОБА_4 повідомлено, що 20.03.2025, йому потрібно з`явитися до Київської міської клінічної лікарні №6, для завершення проходження так званого стаціонарного лікування та передачі другої частини грошових коштів у розмірі 900 доларів США ОСОБА_4 , для подальшої їх передачі ОСОБА_7 .

20.03.2025 ОСОБА_4 виписала електронне направлення до лікаря кардіолога Центру дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України ОСОБА_8 , який, 08.05.2025 надав ОСОБА_9 результати дослідження комп`ютерної томографії грудної порожнини без його фактичного проведення, а також виписав на підставі фіктивного дослідження консультаційний висновок.

Сформована таким чином справа була подана на розгляд до Експертної команди з оцінки повсякденного функціонування особи Київської міської лікарні №6, як наслідок ОСОБА_9 призначено прибути на засідання ЕКПФО для ухвалення рішення щодо призначення групи інвалідності, в результаті якої ОСОБА_9 отримав 3 групу інвалідності, що дає підставу для отримання відстрочки від проходження служби та уникнення мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_4 в ході реалізації свого злочинного умислу за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сприяла за грошову винагороду ОСОБА_9 в отриманні інвалідності, що надало йому можливість у знятті з військового обліку.

Зокрема, ОСОБА_4 , у період часу з 12.03.2025 по 20.03.2025 відобразила у медичній документації стосовно ОСОБА_9 завідомо недостовірні данні щодо його стану здоров`я, а саме щодо його вад серця.

14 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України та у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України.

У рамках досудового розслідування кримінального провадження 14.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_10 від 04.11.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон iPhone Xr, IMEI НОМЕР_1 ;

- грошові кошти, а саме: 12 купюр по 50$, 8 купюр по 20$, 6 купюр по10$, 4 купюри по 5$, 5 купюр по 1$, 715 купюр по 100$, 3 купюри по 100€, 30купюр по 50€, 10купюр по 20€, 10купюр по 10€, 7 купюр по 5€, 120 купюр по 500 гривень, 5 купюр по 200 гривень, 6 купюр по 100 гривень, 4 купюри по 20 гривень, 17 купюр по 1000 гривень.

14.11.2025 постановою слідчого слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 вказані речі та предмети визнані речовим доказом.

З метою збереження вилучених речей та документів, які визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, запобіганню можливості їх приховуванню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуження, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні на них арешту, в зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в повному обсязі, просив йог задовольнити.

Представник власника майна заперечував проти накладення арешту, посилаючись на відсутність будь-яких доказів обізнаності ОСОБА_4 щодо обставин передачі коштів та на те, що під час обшуку у неї не виявлено жодної купюри з визначених слідством 900 доларів США, а вилучені грошові кошти не мають жодних індивідуалізуючих ознак і не відповідають критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України. Сторона обвинувачення не обґрунтувала, з яких підстав вилучені кошти та мобільний телефон можуть вважатися речовими доказами, не надала результатів їх огляду чи відомостей про призначення експертиз, а формальне визнання речовими доказами саме по собі не є підставою для арешту. Законність набуття грошових коштів підтверджується багаторічною трудовою діяльністю ОСОБА_4 , офіційними доходами членів її родини, поданою та виправленою декларацією, договорами та іншими документами, а інкриміновані правопорушення не передбачають конфіскації майна. Крім того, захист звертає увагу на порушення процесуальних строків звернення з клопотанням про арешт майна, що саме по собі свідчить про відсутність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.». Просить відмовити у накладені арешту на вказане майно, та повернути його власнику. Надав суду свої заперечення у письмовому вигляді з додатками.

Власник майна підтримала позицію свого захисника.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000614, внесеного до ЄРДР 07.08.2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 358 КК України.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи вплив на відповідних посадових осіб та тісні взаємозв`язки з іншими працівниками лікарень м. Києва, налагодила протиправний механізм із отримання неправомірної вигоди за надання послуг військовозобов`язаним особам з ухилення від призову та мобілізації шляхом формування фіктивних лікарських висновків, які в подальшому стають підставою для отримання інвалідності.

Діючи на виконання свого злочинного умислу та переслідуючи корисливий мотив, громадянка України ОСОБА_7 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, вступила у попередню змову з громадянами України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також іншими невстановленими особами, про спільне перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань.

14 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України та у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України.

У рамках досудового розслідування кримінального провадження 14.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_10 від 04.11.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон iPhone Xr, IMEI НОМЕР_1 ;

- грошові кошти, а саме: 12 купюр по 50$, 8 купюр по 20$, 6 купюр по10$, 4 купюри по 5$, 5 купюр по 1$, 715 купюр по 100$, 3 купюри по 100€, 30купюр по 50€, 10купюр по 20€, 10купюр по 10€, 7 купюр по 5€, 120 купюр по 500 гривень, 5 купюр по 200 гривень, 6 купюр по 100 гривень, 4 купюри по 20 гривень, 17 купюр по 1000 гривень.

14.11.2025 постановою слідчого слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 вказані речі та предмети визнані речовим доказом.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що майно, зазначене у клопотанні прокурора, зокрема: -мобільний телефон iPhone Xr, IMEI НОМЕР_1 цілком відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речових доказів, а тому на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту та задоволення клопотання прокурора в цій частині.

В той же час, розглядаючи питання щодо накладення арешту на грошові кошти, а саме: 12 купюр по 50$, 8 купюр по 20$, 6 купюр по10$, 4 купюри по 5$, 5 купюр по 1$, 715 купюр по 100$, 3 купюри по 100€, 30купюр по 50€, 10купюр по 20€, 10купюр по 10€, 7 купюр по 5€, 120 купюр по 500 гривень, 5 купюр по 200 гривень, 6 купюр по 100 гривень, 4 купюри по 20 гривень, 17 купюр по 1000 гривень.

В клопотанні слідчий пов`язує необхідність накладення арешту на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з зазначенням, що вказані грошові кошти є знаряддям вчинення злочину та містять інформацію, яка має значення для досудового розслідування, та мають ознаки речового доказу.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані грошові кошти було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги, що слідчим або прокурором не доведено, що зазначене вилучене майно, а саме: 12 купюр по 50$, 8 купюр по 20$, 6 купюр по10$, 4 купюри по 5$, 5 купюр по 1$, 715 купюр по 100$, 3 купюри по 100€, 30купюр по 50€, 10купюр по 20€, 10купюр по 10€, 7 купюр по 5€, 120 купюр по 500 гривень, 5 купюр по 200 гривень, 6 купюр по 100 гривень, 4 купюри по 20 гривень, 17 купюр по 1000 гривень, відповідає критеріям ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні № 0000614 та, як наслідок, можуть бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на дане майно, в зв`язку з чим клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та/або користування майном у кримінальному провадженні №0000614, що вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон iPhone Xr, IMEI НОМЕР_1 .

В іншій частині поданого клопотання, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1