ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка звернулась зі скаргою, ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її повідомленням від 10 вересня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її повідомленням від 10 вересня 2025 року.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 на електронну адресу Вінницької окружної прокуратури 10 вересня 2025 року було надіслано повідомлення про злочин, що стосується корупційної схеми в Університетській клініці Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, організованою під керівництвом ректора ОСОБА_5 , щодо протезування колінних та тазостегнових суглобів. Просила надати статус викривача корупції в цьому кримінальному провадженні. Описані в заяві дії ректора ОСОБА_5 , на переконання заявника, містять ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 191, 364, 368, 368-4, 209 Кримінального кодексу України.

Незважаючи на фабулу злочину з викладенням конкретних фактів та обрахунки, жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчинялося.

23 вересня 2025 року поштовим відправленням заявник отримала відповідь Вінницької окружної прокуратури, з якої стало відомо що відомості до ЄРДР внесені не були, а повідомлення про злочин перенаправлено начальнику ВРУП ГУНП у Вінницькій області.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд:

- зобов`язати Вінницьку окружну прокуратуру невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 КК України на підставі заяви ОСОБА_3 та розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства;

- згідно ч.9 ст.214 КК України зобов`язати уповноважених осіб (слідчого, дізнавача) ВРУП ГУНП у Вінницькій області надіслати повідомлення до Національного агентства з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача, копію Повідомлення надіслати викривачу ОСОБА_3 ;

- зобов`язати уповноважених осіб органів досудового розслідування роз`яснити заявнику передбачені законом права викривача корупції.

Особа, яка звернулась до суду зі скаргою ОСОБА_3 свою скаргу підтримала за викладених у ній обставин та просила її задовольнити.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 заперечила проти задоволення вимог скарги, оскільки вважає її необґрунтованою. На переконання прокурора, будь-якої протиправної бездіяльності органу прокуратури в даному випадку допущено не було, оскільки повідомлення ОСОБА_3 було направлено для розгляду, перевірки та прийняття рішення в межах визначених законом повноважень до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади. Зокрема забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на електронну адресу Вінницької окружної прокуратури 10 вересня 2025 року було надіслано «повідомлення про злочин корупційні правопорушення».

Як зазначає заявник, вказане повідомлення стосувалось корупційної схеми в Університетській клініці Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, організованою під керівництвом ректора ОСОБА_5 , щодо протезування колінних та тазостегнових суглобів. В описаних у заяві діях ректора ОСОБА_5 заявник вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), ст. 364 (зловживання владою або службовим становищем), ст. 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою), ст. 368-4 (підкуп особи, яка надає публічні послуги) та ст. 209 Кримінального кодексу України (легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом).

Згідно листа Вінницької окружної прокуратури від 12.09.2025 №50-3402-21 за підписом першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , адресованого заявниці, звернення ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій посадових осіб Вінницького національного медичного університету ім.. М.І. Пирогова, а також з інших питань надійшло до прокуратури 11.09.2025 та направлене до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області «для розгляду, перевірки та прийняття рішення в межах визначених Законом повноважень».

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень є Закон України «Про запобігання корупції».

За змістом абз. 5 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» корупційним кримінальним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну відповідальність.

Згідно ч.2 ст.53-2 ЗУ «Про запобігання корупції» вимоги до повідомлень (у тому числі анонімних) про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону та порядок їх розгляду визначаються цим Законом.

У відповідності до абз.10 ч.3 ст.53-2 Закону інформація про можливі факти кримінальних правопорушень, одержана органами досудового розслідування, розглядається в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так відповідно до ч.1 ст.214 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач у строк, що не перевищує 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з положеннями ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Окрім того, положенням ч.9 ст.214 КПК України на слідчого/дізнавача покладено обов`язок протягом 24 годин з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у письмовій формі повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

За змістом абз.20 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» викривачем вважається фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання. Дане визначення узгоджується із визначенням, наведеним у п.16-2 ч.1 ст.3 КПК України, відповідно до якого викривач фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 25 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 09.11.2012 роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, однак вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Тож суд приділяє особливу увагу змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якій заявник повідомляє про конкретні обставини, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення та, на переконання суду, є достатніми для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також варто зауважити, що, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 12.01.2017 №9-49/0/4-17, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Обставини щодо наявності або відсутності суспільно небезпечного караного діяння (дії чи бездіяльності), вчиненого суб`єктом злочину, можуть бути встановлені лише після проведення дій, передбачених главою 20 КПК України.

Дані обставини зобов`язували уповноважених осіб Вінницької окружної прокуратури внести передбачені законом відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Разом з тим, у поданій до суду скарзі, так само, як і в повідомленні, направленому до Вінницької окружної прокуратури, копія якого міститься в матеріалах скарги, заявником окрім викладеного змісту обставин кримінального правопорушення наведено норми Кримінального кодексу України, за якими, на її переконання, повинні кваліфікуватися дії суб`єкта кримінального правопорушення.

В цьому контексті слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу особи, яка звернулась до суду зі скаргою, що порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про ЄРДР, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

І хоча точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо, однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення відомостей до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Разом з тим, п.5 ч.5 ст.214 КПК містить поняття саме «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного здійснення досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Отже, визначення попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень особи, яка вносить відомості до ЄРДР (реєстратора заяви), що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Окрім того, із наведеного вище слідує, що обов`язок, покладений на слідчого, дізнавача частиною 9 статті 214 КПК України повідомити у письмовій формі Національне агентство з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені ч.5 ст.214 КПК України, виникає після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і лише за умови відповідної правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Таким чином, вимоги скарги в частині зобов`язання уповноважених осіб правоохоронного органу у відповідності до ч.9 ст.214 КПК України надіслати повідомлення до Національного агентства з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача та направлення ОСОБА_3 як викривачу його копії є передчасними, і у суду немає підстав для їх задоволення.

Також слідчий суддя вважає за доцільне зауважити, що за змістом п.25 ч.1 ст.3 КПК України викривач є одним із учасників кримінального провадження і в загальному наділений процесуальним статусом заявника, отже володіє його процесуальними правами, передбаченими ст.60 КПК України, хоча і дещо розширеними. Зокрема згідно частини 3 цієї статті заявник, який є викривачем, крім передбачених цією статтею прав, має право в порядку, встановленому ЗУ «Про запобігання корупції», отримувати інформацію про стан досудового розслідування, розпочатого за його заявою чи повідомленням.

Якщо ж викривач є особою, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для дачі показань, і при цьому не належить до осіб, визначених у ч.2 ст.65 КПК України, які не можуть бути допитані як свідки, він має права та обов`язки свідка, передбачені ст.66 КПК України.

Отже, чинне кримінальне процесуальне законодавство не надає викривачу окремого процесуального статусу як такому і, відповідно, не покладає на орган досудового розслідування обов`язку роз`яснення йому таких прав або вручення пам`ятки.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 , направленою до Вінницької окружної прокуратури 10.09.2025, до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще не внесені, вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги. Визнання бездіяльності неправомірною не передбачено нормами зазначеної статті.

На підставі викладеного, керуючись 22, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Вінницької окружної прокуратури у відповідності до ст.214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням ОСОБА_3 від 10 вересня 2025 року, розпочати досудове розслідування, через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого суді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_7