УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4140/25

27 листопада 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого в кримінальному провадженні - ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 (дистанційно)

особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні, у залі суду в м.Костопіль в режимі відеоконференції, клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №000328 від 04 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в кримінальному провадженні начальник СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КПК України ОСОБА_5 ..

В обґрунтування клопотання зазначає, що солдат ОСОБА_5 , обіймаючи посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, 03 жовтня 2025 року в проміжку часу, приблизно з 02 год. 00 хв. по 04 год.00 хв. перебуваючи у бліндажі №2/4 бліндажного містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », 3 навчального батальйону, школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не пов`язаних із проходження військової служби, завдав ударів ногами по голові та тулубу військовослужбовця ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі, а також закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки головного мозку, набряк, стискання головного мозку, які за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень та від заподіяння яких ОСОБА_7 помер приблизно о 21 год. 30 хв. 03.10.2025.

На підставі наведеного, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

04.10.2025 о 07 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, в порядку ст.208 КПК України.

04.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 ст.121 KK України, а саме спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У своєму клопотанні слідчий звертає увагу суду на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадження, а тому існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому існує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Також ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, може самовільно залишити військову частину, що вказує на існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, підтримали подане клопотання та вважають за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з підстав, наведених у клопотанні .

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_5 заперечував щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`якший запобіжний захід домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечив щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою покликаючись на те, що достатніх доказів на підтвердження обгрунтованої підозри та жодного належного ризику слідчим та прокурором не наведено, вважає, що є достатньо інших запобіжних заходів та додаткових обов`язків, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, в зв`язку з чим просив застосувати до останнього домашній арешт.

Дослідивши клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що групою слідчих СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №000328 від 04 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121КК України.

04.10.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду від 06 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 02.12.2025 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 02.12.2025, а досудове розслідування не завершино.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу застосування запобіжного заходу не змінились, будь-яких доказів відсутності ризиків передбачених ст.177 КПК України, суду не подано.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 04.10.2025, під час якого виявлено та вилучено сліди кримінального правопорушення, оглянуто труп ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.10.2025 року, які були очевидцями вчинення кримінального правопорушення; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 ; протоколом слідчого експерименту проведеного із ОСОБА_8 ; Протоколом слідчого експерименту проведеного із ОСОБА_9 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 04.10.2025.

Так, на переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Оцінюючи наявність ризиків, обумовлених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, може самовільно залишити військову частину, що вказує на існування ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтуванням того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання, є те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких кримінальних правопорушень, санкція ч.2 ст.121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

При встановленні даних, що характеризують особу підозрюваного, слідчим суддею також встановлено, що ОСОБА_5 на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинено останнім під час того, як в Україні введений воєнний стан, тому є підстави вважати, що він є схильним до вчинення інших кримінальних правопорушень, що вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання слідчого.

Існування інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Також слідчий суддя враховує, що відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаного кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України; вік та стан здоров`я підозрюваного, який являється працездатним та здоровим, що дозволяє утримування його в умовах слідчого ізолятора; а також, що кримінальне правопорушення має суспільно-небезпечний характер, скоєне із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, що свідчить про те, що останній є особою суспільно-небезпечною та потребує ізоляції від суспільства.

Відтак, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить з його боку належної право свідомої поведінки та не дасть змоги уникнути запобіганню наведеним ризикам.

З огляду на тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , обставини його вчинення, застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить з його боку належної правосвідомої поведінки та не дасть змоги уникнути запобіганню наведеним ризикам.

Встановлені обставини в цілому свідчать про те, що встановлені ризики при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, кваліфікація інкримінованого йому кримінального правопорушення органом досудового розслідування не змінилась, тому обумовлюють висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (02.12.2025) не завершино, та відповідно продовжено керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону строком до трьох місяців, а саме до 04.01.2026 , то запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід продовжити в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак слідчий суддя звертає увагу, що дане положення є правом, а не обов`язком суду, і з врахуванням пояснень сторін, матеріалів клопотання, встановлених обставин справи, вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч.3 ст.183 КПК України).

Розмір застави, у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст.182 КПК України), зважаючи на обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, характеристику підозрюваного та його майновий стан, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя, вважає за необхідне визначити розмір застави в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840,00 гривень.

На переконання слідчого судді з отриманих пояснень та доказів внесення застави саме в такому розмірі зможе в повній мірі гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків під час досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 206,208, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Мар`янівка, Горохівського району Волинської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, військовослужбовця Збройних Сил України за призивом під час мобілізації на особливий період, солдата, курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, з утриманням у ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", в межах строку досудового розслідування, а саме до 04 січня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1). Прибувати до слідчих СВ ВП №2 Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області, прокурорів Рівненської спаціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону, за першою вимогою;

2). Повідомляти слідчих СВ ВП №2 Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області , прокурорів Рівненської спаціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону, про зміну місця проживання чи фактичного перебування;

3). Повідомляти слідчих СВ ВП №2 Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області , прокурорів Рівненської спаціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону, про відлучення з місця проживання у разі необхідності, крім відвідування закладів охорони здоров`я.

4). Утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, щодо обставин наданих ними свідчень та пояснень у даному кримінальному провадженні.

5). Здати на зберігання до органу досудового розслідування документи, що надають право виїзду за кордон.

Заставу в розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень внести на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області. Докази внесення застави надати суду.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1