Справа № 461/7322/23
Провадження № 1-кс/461/5846/25
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

23.09.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу домашнього арешту відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганьковичі Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючого слюсарем в ТОВ «АГРОКУЛЬТУРА МОСТИСЬКА», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: Софію, 2018 р.н., Сергія, 2021 р.н., військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 24.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

22.09.2025 прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить, в порядку ч.6 ст.199 КПК України, продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці із продовженням дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що СУ ГУ НП у Львівській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадженні, відомості про яке 24.10.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_5 , 23 жовтня 2022 року приблизно о 19 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Fiat Fiorino» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі між населеними пунктами с. Ганьковичі та с. Мишлятичі, у напрямку до с. Мишлятичі, Яворівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, з усіма подальшими змінами та доповненнями (далі - ПДР), а саме: Розділу 12, п.12.3 ПДР, згідно якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Так, ОСОБА_5 , керуючи даним технічно справним транспортним засобом у вказаний час та рухаючись ним автодорогою при проїзді вищевказаної ділянки дороги, що приблизно на відстані 250 м від бетонного стовпу опори лінії електропередач за №164, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність до її змін, та маючи об`єктивну можливість завчасно виявити неповнолітнього пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в попутному напрямку у його смузі руху, та зупинитись, не зважаючи виникнення перешкоди, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його повної зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, продовжив рух далі, чим вчинив наїзд на потерпілу ОСОБА_6 передньою правою частиною керованого транспортного засобу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та порушень ПДР водієм ОСОБА_5 неповнолітній пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження від яких у подальшому померла перебуваючи у лікувальному закладі, а саме у вигляді політравми у виді травматичного субдурального крововиливу ліворуч, дифузного аксонального пошкодження головного мозку, закритих переломів ребер ліворуч, розриву селезінки, що привело до коматозного стану та поліорганної недостатності, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, та перебувають у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_5 вимог ПДР, настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та смерті неповнолітньої ОСОБА_6 .

31.07.2025 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із встановленням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України строком до 28.09.2025.

У подальшому, 25.08.2025 на розгляд до Мостиського районного суду Львівської області направлено обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть неповнолітньої ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця пригоди від 23.10.2022 з додатками до нього; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; висновком експерта №180/22 від 31.10.2022; висновком експерта №СЕ-19/114-22/19415-ІТ від 23.11.2022; висновком експерта №СЕ-19/114-22/8226-ІТ від 28.04.2025; протоколами проведення слідчих експериментів від 28.01.2025 та 11.02.2025 за участі свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку.

Відтак, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на термін від 3 до 8 років, в результаті його дій, які виразилися в грубому порушенні Правил дорожнього руху України, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті неповнолітньої дівчини, потерпілій стороні завдана шкода у вигляді смерті дитини, а тому обвинувачений усвідомлює суворість покарання, яке йому буде призначене за умови доведеності його вини.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а докази про вчинення ним кримінального правопорушення, є вагомими та обґрунтованими, тому є підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Крім цього, зазначає, що внаслідок незаконних дій обвинуваченого спричинено смерть неповнолітній дівчині, однак не зважаючи на об`єктивну очевидність причетності до його вчинення, ОСОБА_5 будь-яких збитків стороні потерпілих не відшкодував, та навпаки вживає заходів направлених на ухилення від кримінальної відповідальності.

Тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, щодо нього необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Додатково зазначає, що строк застосування запобіжного заходу спливає 28.09.2025, а підготовче судове засідання для розгляду вищевказаного обвинувального акту призначене на 14 год. 30 хв 13.10.2025, тому виникла необхідність звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку його дії.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказав, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив, просив відмовити у задоволенні такого, з підстав, наведених у письмових запереченнях. Вважає, що матеріали досудового розслідування свідчать про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Так, ключовою обставиною, яка підлягала встановленню під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, є об`єктивна видимість пішохода для водія ОСОБА_5 в умовах ДТП. 08.12.2022 слідчим ОСОБА_9 було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_5 на предмет видимості в умовах, в яких відбулось ДТП, із використанням одягу, в який були одягнуті пішоходи. Разом з тим, після ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, на етапі виконання вимог ст.290 КПК України, стало відомо, що слідчим 08.12.2022 було подано рапорт про втрату відеозапису фіксації слідчого експерименту. Вважає, що враховуючи час проведення слідчого експерименту, подальшого складення протоколу, та добирання слідчого до м. Львова, останній не міг 08.12.2022 подати рапорт про втрату відеозапису, а начальник ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області не міг прийняти його 08.12.2022. Також, просить врахувати, що ні слідчий ОСОБА_9 , а ні інші слідчі, які здійснювали досудове розслідування, не повідомляли будь-кого із учасників про втрату відеозапису до моменту завершення досудового розслідування в 2025 році. Також, у зв`язку з невиконанням слідчим ОСОБА_10 клопотання експерта ЛНДЕКЦ МВС України про надання додаткових даних від 16.11.2022, судовим експертом повідомлено про неможливість провести експертизу. В подальшому ні слідчим ОСОБА_10 , ні іншим слідчим повторно експертиза не призначалася. Натомість, з грудня 2022 року по січень 2025 року, тобто 2 роки, орган досудового розслідування не проводив жодних слідчих дій та не вчиняв жодних процесуальних дій. Додатково зазначив, що слідчий ОСОБА_11 умисно ввів суд в оману, а саме під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу повідомив слідчому судді неправдиву інформацію про причини неможливості провести експертизу та приховав від слідчого судді, що дані за результатом слідчого експерименту від 08.12.2022 взагалі не надавались експерту, що експертизу не було проведено через невиконання клопотання експерта. Зауважив, що під час проведення повторного слідчого експерименту 28.01.2025 використано інші «реквізити», а саме куртку, в якій не була одягнена потерпіла, та яка зроблена повністю із світловідбиваючої (рефлекторної) тканини, що значно збільшує її видимість, а також службовий автомобіль патрульної поліції «Toyota Prius», який має світло фар, яке не відповідало тим, що були в момент ДТП. В описаний спосіб слідчим ОСОБА_12 умисно створив штучні умови, при яких будь-якому водієві буде видно пішохода на значній відстані, що прямо суперечило дійсній обстановці в момент ДТП. Окрім цього, слідчим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було проведено третій слідчий експеримент 11.02.2025, також на предмет видимості для водія ОСОБА_5 , без мотивування необхідності проведення такого. Більше того, слідчий експеримент від 11.02.2025 проведено за відсутності ОСОБА_5 , який є єдиним очевидцем даної ДТП, оскільки пішоходи йшли по ходу руху, тобто були обернені до автомобіля «Fiat» спиною і не бачили його руху. При слідчому експерименті від 11.02.2025 слідчий ОСОБА_14 не запропонував жодному із учасників відтворити обстановку на місці ДТП, слідчий самостійно обрав умови, в яких проводився експеримент, автомобіль, тип освітлення автомобіля, розставив пішоходів, виставив автомобіль на проїзній частині, тощо. Слідчий експеримент проводився із використанням іншого автомобіля, який обрав слідчий, а світлові прибори не були перевірені на предмет відповідності заводським. Більше того, слідчим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проведено слідчий експеримент 11.02.2025 в інших умовах - при місячному освітленні, якого не було під час ДТП. В результаті слідчими було штучно створено таку обстановку, при якій видимість пішоходів-статистів у світлі ближніх фар, в темну пору доби, за відсутності зовнішнього освітлення, становила аж 66,6 м, що є очевидно неможливим. До того ж, оскільки для проведення експертизи слідчим не було надано усіх матеріалів досудового розслідування, в тому числі протоколу проведення слідчого експерименту від 08.12.2022, який було проведено за участю ОСОБА_5 , вказане створило передумови для складення 28.04.2025 висновку експерта, яким встановлено, що у цій дорожньо-транспортній ситуації у водія автомобіля Fiat Fiorino (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 була технічна можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 , виконавши вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху. Зауважив, що оскільки на час обрання запобіжного заходу у нього не було матеріалів кримінального провадження,а тепер він з ними ознайомився, усі доводи заперечень є новими та такі не досліджувались при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 та перегляді вказаної ухвали Львівським апеляційним судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника, проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що всі гроші на наступний день після ДТП віддав батькам потерпілої, а також надавав їм кошти нещодавно.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч.6 ст.181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Так, при розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися підстави у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 24.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

28.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.10.2022; висновком експерта №180/22 від 31.10.2022; висновком експерта №СЕ-19/114-22/19415-ІТ від 23.11.2022; висновком експерта №СЕ-19/114-22/19418-ІТ від 28.11.2022; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 від 08.11.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 від 08.11.2022; стенограмою до протоколу допиту свідка від 15.11.2022; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2022; протоколом проведення слідчого експерименту від 28.01.2025; рапортом старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області від 12.02.2025; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.02.2025; висновком експерта №СЕ-19/114-25/8226-ІТ від 28.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.08.2025.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Щодо покликань сторони захисту на необґрунтованість підозри слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час розгляду кримінального провадження по суті, що не виключає можливості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, які долучені прокурором до матеріалів клопотання.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2025 застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, терміном на 60 діб, тобто до 28.09.2025 включно, з покладенням строком на 60 діб наступних обов`язків: не залишати місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду, з 23:00 год. по 06:00 год., наступної доби; прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, а саме ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвалою Львіського апеляційного суду від 18.08.2025 ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2025 про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишено без змін.

25.08.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ст.ст.283, 291 КПК України скерований до Мостиського районного суду Львівської області.

Підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні призначено на 13.10.2025, відтак, оскільки строк обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу завершується 28.09.2025, тобто до визначеної судом дати проведення підготовчого судового засідання, розгляд даного клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу відповідно до ч.6 ст.199 КПК України здійснюється слідчим суддею.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке є тяжким злочином у розумінні ст.12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, відтак з метою уникнення покарання, існують ризики того, що він може переховуватись від суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схиляння їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього.

При встановленні наявності ризику впливу свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який з професійно-технічною освітою, працює слюсарем в ТОВ «АГРОКУЛЬТУРА МОСТИСЬКА», одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: Софію, 2018 р.н., Сергія, 2021 р.н., позитивно характеризується за місцем проживання та місцем праці, військовозобов`язаний, раніше не судимий, в сукупності такі обставини свідчать, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж домашній арешт, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, які передбачені ч.5 ст.194 КПК України, оскільки такі сприятимуть контролю за поведінкою обвинуваченого під час строку дії запобіжного заходу, та такий запобіжний захід дозволить запобігти ризикам позапроцесуальної поведінки останнього.

Керуючись ст.ст.107, 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.00 год. по 06.00 год., строком до 2 (двох) місяців, до 23.11.2025.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , строком на 2 місяці, до 23.11.2025, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 26.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1