Єдиний унікальний номер 205/432/26
Номер провадження 1-кс/205/300/26
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

16 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000111, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вл. Александровське, Партизанського району Приморського краю, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання у якому ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000111 від 15.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України з 24.02.2022 в Україні до теперішнього часу.

Крім того, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, який у подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, на усій території України з 24.02.2022 оголошена та проводиться загальна мобілізація.

На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.ст. 30 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

Так, ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1997 № 57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами.

Відповідно до Постанови, встановлено, що право перетинання державного кордону України військовозобов`язаними під час дії воєнного стану надано особам лише з окремих документально підтверджених підстав, а також відповідно до цієї ж Постанови, встановлено, що у разі введення на території України воєнного стану обмеження щодо перетину державного кордону не поширюється на громадян України чоловічої статі віком від 18 до 22 років (включно), крім випадків, визначених пунктом 214 цих Правил (із змінами згідно із Постановою Кабінетів Міністрів від 26.08.2025 № 1031 Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України).

У ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров?я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Водночас з цим, п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» під час дії воєнного стану та оголошеної мобілізації не підлягають мобілізації особи виключені з військового обліку за станом здоров?я або визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Таким чином, під час дії воєнного стану та оголошеної загальної мобілізації громадяни України чоловічої статі, окрім тих, яких виключено з військового обліку за станом здоров?я на підставі рішення військово-лікарської комісії, зокрема не мають право на перетин державного кордону на виїзд з України.

Зазначені вище обставини створили передумови для отримання незаконних прибутків в умовах воєнного стану за рахунок організації незаконного переправлення через державний кордон України громадян України чоловічої статі призивного віку, які підпадають під мобілізацію та не мають законних підстав для виїзду за державний кордон України.

Таким чином у грудні 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та невстановленої на теперішній час у ході досудового розслідування особи, які достовірно знаючи, про те, що після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 22 до 60 років, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, виник злочинний умисел, спрямований на сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів.

У подальшому, реалізуючи свій прямий умисел, не пізніше 15.12.2025 ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, запропонував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особі чоловічої статі призовного віку, який мав намір перетнути державний кордон під час воєнного стану, введеного в Україні, свою допомогу у вирішенні цього питання, а саме сприяти останньому в його незаконному переправленні через державний кордон України.

09 січня 2026 року приблизно о 17 год 50 хв, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись поблизу магазину ТОВ «БРОКАРД-УКРАЇНА», який знаходиться в ТРЦ «МОСТ-Сіті», та розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд. 2, під час особистої зустрічі із ОСОБА_9 запевнив останнього про можливість перетину ним державного кордону України, шляхом перетину державного кордону поза пунктом пропуску, за грошову винагороду в загальний сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, з яких 6000 (шість тисяч) доларів США ОСОБА_9 мав передати ОСОБА_4 , а 4000 (чотири тисячі) доларів США ОСОБА_9 мав утримувати при собі, щоб в подальшому передати їх невстановленій особі з числа працівників прикордонної служби України.

У подальшому, 14 січня 2026 року о 19 год. 16 хв. з метою отримання грошових коштів, через листування у месенджері «Telegram» ОСОБА_4 домовився про зустріч із ОСОБА_9 , щодо зустрічі близько 20 год 00 хв, поблизу магазину ТОВ «БРОКАРД-УКРАЇНА», який знаходиться в ТРЦ «МОСТ-Сіті», та розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд. 2

14 січня 2026 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_9 через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, та усуненням перешкод, діючи з корисливих мотивів, близько 20 год. 15 хв. прибув до магазину ТОВ «БРОКАРД-УКРАЇНА», який знаходиться в ТРЦ «МОСТ-Сіті», та розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд. 2, де зустрівся з ОСОБА_9 , з метою отримання від останнього грошових коштів у сумі 6000 (шість тисяч) доларів США за організацію його перетину через державний кордон України поза межами пункту пропуску, запевнивши останнього в надійності обраного варіанту перетину державного кордону, та роз`яснивши ОСОБА_9 механізм за яким останній матиме можливість покинути територію України за межами пункту пропуску, та надав вказівку останньому, передати йому в руки грошові кошти у сумі 6000 (шість тисяч) доларів США (які були заздалегідь ідентифіковані правоохоронними органами «імітаційні засоби»).

Отримавши грошові кошти у сумі 6000 (шість тисяч) доларів США, за виконання покладених на нього злочинних функцій, у вигляді підшукування особи, ОСОБА_4 довів свій злочинний намір, направлений на сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів.

14.01.2026 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та поміщено до ІТТ № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

15.01.2026 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозра відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.12.2025, в ході якого останній пояснив, що з початку літа 2025 року почав шукати варіанти працевлаштування для себе з метою отримання бронювання від мобілізації. В подальшому, знайомі ОСОБА_9 повідомили йому про осіб, які допомогають з працевлаштуванням де надають бронювання, але це буде коштувати деяку суму грошей за їх послуги. В подальшому, ОСОБА_9 на початку грудня 2025 року в месенджері «Telegram» особі з ім`ям користувача ОСОБА_10 , який надала йому його знайома та повідомила що цього чоловіка зовуть ОСОБА_11 . Поспілкувавшись шляхом листування в месенджері «Telegram», ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_9 зустрітись з ним особисто, щоб поспілкуватись не по телефону. 08.12.2025, близько 19.00 год. ОСОБА_9 зустрівся з особою на ім`я ОСОБА_13 , який в ході спілкування повідомив йому, що в нього є перевірені люди, з числа співробітників Державної прикордонної служби України, які переводять осіб через Державний кордон України, та ця «послуга» буде коштувати ОСОБА_9 до 10000 (десяти тисяч) доларів США;

- протокол пред`явлення осіб для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 від 16.12.2025, в ході якого свідок впізнав особу, зображену на фотознімку під № 2 як особу на ім`я ОСОБА_13 , з яким він зустрічався;

- протокол огляду речей, а саме мобільного телефону свідка ОСОБА_9 від 16.12.2025, в якому виявлено листування з користувачем ОСОБА_10 , який встановлений як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка підтверджує показання свідка;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 19.12.2025 в якому свідок повідомив, що 16.12.2025 у нього відбулось листування з ОСОБА_4 , в ході якого останній повідомив свідку про необхідність надання завдатку в сумі 1000 (тисяча) доларів США за одну особу для бронювання місць;

- протокол огляду речей, а саме мобільного телефону свідка ОСОБА_9 від 19.12.2025, в якому виявлено листування з користувачем ОСОБА_10 , який встановлений як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка підтверджує показання свідка;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 09.01.2026, в ході якого свідок повідомив, що 09.01.2026 в нього відбулась зустріч з ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_4 повідомив, що він має змогу перевести свідка через державний кордон за що свідку необхідно буде передати 4000 (чотири тисячі) доларів США співробітникам Державної прикордонної служби України на місці де ОСОБА_9 буде переходити державний кордон;

- протокол огляду від 13.01.2026 в ході якого оглянуто пристрій марки «Konica Minolta Bizhub Press C1060» А50V021000872, який був використаний для виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів;

- протокол огляду речей і документів від 14.01.2026, в ході якого оглянуто імітаційні грошові кошти в загальній кількості 60 (шістдесят) купюр номіналом 100 (сто) доларів США з номером KF 27106824 A, які були передані ОСОБА_9 ;

- протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 14.01.2026;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 15.01.2026, який пояснив що в нього 14.01.2026, близько 20.10 год. зустрівся з ОСОБА_4 біля магазину «Брокард», який знаходиться на першому поверсі ТРЦ «МОСТ-Сіті», та в ході спілкування почав інструктувати ОСОБА_9 про його дії направлені на перетин Державного кордону України, після чого ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 імітаційні купюри в кількості 60 (шістдесят) купюр номіналом 100 (сто) доларів США та пішов з місця;

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, щоОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується репутацією самого підозрюваного, якому на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів забезпечення призову та мобілізації, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який пов`язаний з організацією незаконного перетину особами державного кордону України та відповідно, є усі підстави вважати, що підозрюваний має певні стійкі зв`язки з іншими особами, які можуть організувати незаконний перетин державного кордону України саме підозрюваним ОСОБА_4 . Вказане свідчить, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно покинути територію України з метою уникнення відповідальності.

Таким чином, вказаний факт на пряму вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаний у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками підозрюваний У ОСОБА_4 може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто, ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваним ОСОБА_4 більш м`якого покарання.

Така поведінка підозрюваного перешкоджає завданням кримінального провадження, а саме: забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, щопідозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що також підтверджується репутацію самого підозрюваного ОСОБА_4 , який достовірно обізнаний про форми та методи викриття та документування злочинної діяльності, має навички ретельного маскування своєї злочинної діяльності, конспірації, розуміє, що на теперішній час документування способу його життя, злочинної діяльності органами досудового розслідування припинено.

Особливу увагу слід приділити тому факту, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 №2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено, триває.

З 24.02.2022 по теперішній час всі сили народу України направлено на захист та оборону Вітчизни, незалежності, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

Фактично відвернення загрози, відсіч та стримування збройної агресії чи загрози нападу, забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, збереження та захист життя та здоров`я населення, підтримання на належному рівні бойової готовності та боєздатності, організація та підтримання дій руху опору, проведення військових операцій, тощо, покладено на військовослужбовців, працівників відповідних державних органів України, покращення та підвищення матеріального та побутового забезпечення яких забезпечується на всесвітньому рівні.

Проте, ігноруючи напружену обстановку на території держави та потреби ЗСУ, достовірно знаючи про ведення на території України бойових дій з боку російської федерації, стримування та відсіч яких майже щохвилини потребує дієздатних, повних сил та енергії, здорових осіб, будучи обізнаним, що кожна особа, яка є учасником воєнних дій - це можливість захистити та зберегти життя та здоров`я населення, країну в цілому, нехтуючи всім цім, поводячись цинічно, зухвало, демонструючи відсутність патріотичного настрою та виховання, діючи виключно з корисливих мотивів, задля власного незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів забезпечення призову та мобілізації своїми умисними, незаконними діями, які виразилися у організації незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі, придатних до несення (проходження) військової служби під час мобілізації, в умовах воєнного стану, фактично позбавив особовий склад, підрозділів, військових частин, що виконують завдання у важких, складних, несприятливих умовах взаємозаміни, можливості відпочинку, психологічного та фізичного розвантаження.

Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не перешкоджають триманню останнього під вартою.

Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможуть запобігти викладеним вище ризикам, оскільки такі запобіжні заходи не пов`язані із ізоляцією підозрюваного у відповідній кримінально-виконавчій установі. ОСОБА_4 будучи не обмеженим у пересуванні та засобах комунікації, зможе вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, а також продовження злочинної діяльності.

На думку органу досудового розслідування та прокурора, враховуючи що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого з корисливих мотивів, беручи до уваги те, що в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що оплата за організацію незаконного перетину державного корону України поза межами пункту пропуску становить 6000 (шість тисяч) доларів США, тобто з кожної особи ОСОБА_4 мав незаконний заробіток на вказану суму коштів, є підстави вважати, що застава у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити у його задоволенні, зазначив, що не вважає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Разом із тим підозрюваний визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, пояснивши, що його дії були спрямовані на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом шахрайства.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому захисник зазначив, що наведені стороною обвинувачення ризики мають припущений характер та не підтверджені належними і допустимими доказами, а також звернув увагу на необґрунтованість вимоги щодо визначення застави у надмірному розмірі, який є непомірним для підозрюваного з огляду на його майновий стан.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши сторони кримінального провадження дійшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000111 від 15.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

14.01.2026 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та поміщено до ІТТ № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

15.01.2026 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Таким чином, слід визнати підозру щодо ОСОБА_4 обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про обрання певного виду запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 .

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів та за яке кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Оцінюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує характер та спосіб його вчинення, суспільну небезпечність діяння, спрямованого на посягання на встановлений порядок охорони державного кордону України в умовах воєнного стану, а також можливі негативні наслідки для інтересів обороноздатності держави.

Разом із тим суд бере до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимості не має, офіційно не працевлаштований, перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітнього сина, що свідчить про наявність у нього сталих соціальних зв`язків.

Водночас зазначені обставини, з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та можливого суворого покарання, не нівелюють встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні питання про обрання виду та міри запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено реальне покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Усвідомлення загрози такого покарання об`єктивно створює для підозрюваного мотив до ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, інкриміноване кримінальне правопорушення пов`язане з організацією незаконного перетину державного кордону України, що свідчить про наявність у підозрюваного можливостей та контактів для залишення території України поза встановленим порядком.

Наявні у підозрюваного соціальні зв`язки враховуються судом, однак з урахуванням тяжкості злочину та характеру протиправної діяльності не можуть бути визнані такими, що повністю усувають ризик його переховування.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним, обґрунтованим та підтвердженим матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу підозрюваного на інших учасників кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний обізнаний зі змістом зібраних доказів, колом осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також з роллю окремих осіб у злочинній діяльності. За таких умов перебування підозрюваного на волі створює реальну можливість для здійснення тиску, надання вказівок, узгодження позицій або іншого незаконного впливу на співучасників, свідків чи осіб, яких органами досудового розслідування ще не встановлено.

Оскільки досудове розслідування не завершене та не всі учасники кримінального правопорушення встановлені, можливий вплив підозрюваного може істотно ускладнити встановлення істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним, обґрунтованим та доведеним.

Разом із тим слідчий суддя не знаходить підтвердження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення не наведено конкретних фактичних даних, які б свідчили про наявність у підозрюваного реальної можливості доступу до речей чи документів або про вчинення ним дій, спрямованих на їх знищення, приховування чи спотворення.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що зазначений ризик має припущений характер та не підтверджується належними і допустимими доказами.

Аналогічно, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення належним чином не доведений.

ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, відомостей про систематичну злочинну поведінку або підготовку до вчинення нового кримінального правопорушення матеріали провадження не містять.

Посилання сторони обвинувачення на можливість повторного вчинення злочину не підтверджені жодними конкретними фактичними обставинами.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, має припущений характер.

З урахуванням доведеності ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, характеру та ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та стадії досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави.

Вимога слідчого про визначення застави у розмірі 361 прожиткового мінімуму для працездатних осіб не містить належного обґрунтування виключності такого випадку, не підтверджена даними про майновий стан підозрюваного та не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

При цьому, слідчий суддя не бере до уваги висловлені в судовому засіданні доводи прокурора щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_4 транспортного засобу - автообіля марки BMW X-5 вартість якого може складати від 20 до 30 тисяч доларів США, який може бути використаний як майно, за рахунок якого може бути внесена застава у розмірі 1 201 408 грн., оскільки зазначені твердження зводяться лише до припущень і слідчому судді не надано жодних документальних або інших доказів ані наявності у власності підозрюваного зазначеного транспортного засобу, ані його вартості.

Разом із тим з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, корисливого мотиву його вчинення та встановлених ризиків, слідчий суддя доходить висновку, що застава у мінімальному або середньому розмірі не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідатиме принципу пропорційності та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000111, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14 березня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240,00 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень у разі внесення якої, вважати ОСОБА_4 таким, якому обраний запобіжний захід у вигляді застави із покладенням на нього строком на два місяці з дня внесення застави, відповідно до ст. 194 КПК України, обов`язків:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду, в залежності від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_14