Номер провадження: 11-кп/813/1312/26
Справа № 523/4682/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за участю обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 клопотання прокурора про продовження вказаним обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою при розгляді апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000455 від 03.06.2022 року, №0000391 від 06.02.2020 року, №0000727 від 29.05.2021 року, №0000036 від 21.06.2022 рокущодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.12.2020 року вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;

в частині засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в частині засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_10 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України та виправданий, у зв`язку із недоведеністю складу кримінального правопорушення в його діянні.

ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 та ч.4 ст.185 КК України та йому призначене покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_10 , термін його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-УІІІ від 18.05.2017 року, з 17.06.2022 року, по день набрання вироком чинності, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Початок відбуття покарання ОСОБА_10 рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 17.06.2022 року.

Вироком суду задоволено цивільний позов цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» та стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_10 на корить ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду у розмірі 22923 (двадцять дві тисячі дев`ятсот двадцять три) гривні.

Цим же вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та йому призначене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вироком суду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 не обирався.

Також вироком суду вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 , кваліфікації його дій та призначеного судом покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3, 4 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КПК України, прокурор вважав, що вказаний вирок підлягає скасуванню в частині визнання ОСОБА_10 невинуватим за ч.2 ст.190 КК України з підстав невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також зміні в частині не зарахування обвинуваченому ОСОБА_9 строку попереднього ув`язнення.

Прокурор просив вирок скасувати в частині виправдання ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК України, а стосовно ОСОБА_9 змінити в частині не зарахування строку попереднього ув`язнення, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор просив визнати винуватим ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за:

- ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурор просив остаточно визначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.72 КК України у строк покарання призначеного йому вироком суду, строк тримання під вартою у період з 19.05.2023 року по 17.07.2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав до суду апеляційну скаргу, якій зазначав, що оскаржений вирок є незаконним та необґрунтованим, та підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів обвинувачений посилається на те, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення не вчиняв у співучасті з ОСОБА_10 , що було підтверджено останнім під час судового розгляду.

На підставі викладеного, обвинувачений просить оскаржений вирок скасувати та призначити новий судовий розгляду у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає, що призначене судом йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з огляду на те, що ОСОБА_10 повністю визнав вину та щиро розкаявся, тобто зробив для себе висновки.

На підставі вищевикладеного сторона захисту просить оскаржений вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_10 , та призначити останньому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

20.03.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційні скарги прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 , та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , задоволено частково; апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишено без задоволення.

Одночасно задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 15.01.2024 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скасовано в частині виправдування ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК України.

Кримінальні провадження щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 15.01.2024 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 змінено.

Кримінальні провадження щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України за епізодами від 04.02.2020 року, 05.02.2020 року; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 13.02.2020 року; за ч.4 ст. 185 КК України за епізодами від 01.05.2022 року, 06.05.2022 року, 09.05.2022 року, 12.05.2022 року, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України за епізодом від 21.02.2022 року на ч.1 ст.162 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Визначено вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України до покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено вважати ОСОБА_10 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у період з 19.05.2023 року по 17.07.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч.7 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк покарання термін його перебування під домашнім арештом з 18.07.2023 року по 02.11.2023 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.

26.11.2025 року постановою Верховного Суду частково задоволено касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 , ухвалу Одеського апеляційного суду від 20.03.2025 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасовано в частині засудження за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначено в цій частині новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Також постановою Верховного Суду, обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою строком до 24.01.2026 року включно.

Таким чином, враховуючи постанову Верховного Суду, предметом апеляційного розгляду є апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок місцевого суду в частині їх обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

19.01.2026 року прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжних заходів у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування поданих клопотань прокурор зазначив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за даним апеляційним провадженням обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Також прокурор послався на дані про особи обвинувачених, зокрема про те, що обвинувачений ОСОБА_10 офіційно не працюючий, законних джерел доходу не має, не навчається, неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність тісних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі був засудженим за вчинення корисливого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_9 офіційно не працюючий, законних джерел доходу не має, не навчається, неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність тісних соціальних зв`язків, та раніше не судимий.

Прокурор вважає, що ризики переховування обвинувачених від суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

За таких обставин, прокурор посилається на те, що з врахуванням обставин кримінального провадження, в силу характеру інкримінованого обвинуваченим діяння, даних про особи обвинувачених, існування ризиків у кримінальному провадженні, з метою забезпечення належного виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, посилаючись на аналогічні доводи, що зазначені в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_10 вважав можливим розглянути клопотання прокурора, однак розгляд апеляційних скарг просив відкласти, оскільки в подальшому бажає залучити собі іншого захисника.

Представник потерпілого ПАТ «Укртелеком» у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення не подавав, тому розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим проведено за відсутності представника потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав заявлене клопотання; обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на тривалий час його перебування під вартою; захисника ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість, та вважала можливим обрати обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання; обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, мотивуючи тим, що інкримінованого йому злочину не скоював; захисника ОСОБА_8 , яка також заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність винуватості ОСОБА_9 , недоведеність ризиків та вважала, що у разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, просила застосувати заставу в мінімальному розмірі; дослідивши доводи, викладені в клопотанні; апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ст. 177 КПК України (далі КПК), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 183 КПК визначено порядок обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням доведення прокурором що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 197 КПК визначений порядок та підстави продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Постановою Верховного Суду від 26.11.2025 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24.01.2026 року включно.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявив клопотаннями про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням постанови Верховного Суду від 26.11.2025 року, при апеляційному розгляді судом мають бути перевірені доводи апеляційних скарг сторони захисту, зокрема щодо наявності/відсутності у діянні обвинуваченого ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та відповідно обґрунтованості чи необґрунтованості призначеного обвинуваченим покарання за вказаною нормою кримінального закону.

Однак, вказані питання можуть бути вирішені лише після детального вивчення матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні за участю учасників процесу, в тому числі представника потерпілого ПАТ «Укртелеком», який в судове засідання не з`явився.

Водночас колегія суддів враховує, що за епізодом щодо потерпілого ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, який за приписами ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, оскільки санкція вказаної статті передбачає покарання до 8 (восьми) років позбавлення волі.

Враховуючи викладене, дані щодо особи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не мають міцних соціальних зв`язків, враховуючи думку прокурора, обвинувачених та захисників, апеляційний суд вважає, що ризик переховування обвинувачених від суду продовжує існувати, що є підставою для продовження кожному із обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід з великою вірогідністю не зможе забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, посилання сторони захисту про можливість обрання обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, є необґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу, що за постановою Верховного Суду від 26.11.2025 року при обранні обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, застава не визначалась.

Однак колегія суддів враховує, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Підстави визначені ч.4 ст.183 КПК, які перешкоджають можливості визначення застави обвинуваченим, у кримінальному провадженні відсутні.

Таким чином, враховуючи обставини даного кримінального провадження, обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначити обвинуваченим розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК, який буде відповідним для кожного з обвинувачених, достатнім і прийнятним у даному кримінальному провадженні з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 370, 376, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання заступника начальника відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 19.03.2026 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_10 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 133120 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м.Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 19.01.2026 року; Заставна сума за обвинуваченого ОСОБА_10 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-кп/813/1312/26; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Обвинувачений ОСОБА_10 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця робити та навчання, контактних номерів мобільного телефону.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, до 19.03.2026 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_9 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 66560 грн. (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м.Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 19.01.2026 року; Заставна сума за обвинуваченого ОСОБА_9 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-кп/813/1312/26; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Обвинувачений ОСОБА_9 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця робити та навчання, контактних номерів мобільного телефону.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо останні, будучи належним чином повідомленими, не з`являться до суду без поважних причин та не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обов`язків становить до 19.03.2026 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4