Справа № 724/1913/25
Провадження № 1-кп/724/84/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин кримінальне провадження № 0000097 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загально-середня, неодруженого, має на утримані одну малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи мету направлену на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вступив у попередню злочинну змову групи осіб, з іншими на даний час невстановленими особами, які здійснювали пошук осіб бажаючих незаконно перетнути державний кордон України, надавали вказівки, а в обов`язки ОСОБА_4 , входило забезпечення безпосереднього прибуття цих осіб до місця можливого перетину кордону та завершення факту переправлення таких осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Зокрема, згідно попередньо розробленого злочинного плану, 07.04.2025, приблизно о 15 год., ОСОБА_4 , прибув до автомийки «CLEAN UP», яка розташована в м. Козятин вул. Довженка 99 Хмільницького району Вінницької області де зустрівся із ОСОБА_6 , для подальшого його супроводу до державного кордону України з метою його незаконного перетину, після чого супроводив останнього до залізничного вокзалу м. Козятин, що за адресою: вул. Привокзальна 1 м. Козятин Хмільницького району Вінницької області, при цьому придбав білети на потяг сполученням м. Київ-м. Кам`янець-Подільський та перебуваючи в приміщенні кімнати відпочинку вказаного залізничного вокзалу м. Козятин Вінницької області отримав від ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, як завдатку, за незаконний перетин державного кордону, а 1700 доларів США мав отримати додатково, безпосередньо перед перетином кордону ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_6 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 , сів разом із останнім до потягу сполученням м. Київ-м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, яким приблизно о 00:00 год. 08.04.2025 року, рушив до попереднього місця призначення, а саме м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

08.04.2024 приблизно о 08:30 год., приїхавши в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, ОСОБА_4 , підшукавши транспортний засіб, із ОСОБА_6 сів до автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , та доїхали до околиці с. Атаки Дністровського району Чернівецької області, де вийшли з автомобіля і далі ОСОБА_4 повів ОСОБА_6 вздовж берега р. Дністер в напрямку державного кордону України з метою його незаконного перетину в невстановленому місці, однак приблизно о 12:00 год., вони були затримані співробітниками НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби неподалік АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Обвинувачений в судовому засіданні вказав, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України визнає частково та пояснив суду, що з метою пошуку заробітку він звернувся до свого знайомого ОСОБА_8 , який проживає у Києві, який у свою чергу, дав контакти іншого знайомого - ОСОБА_9 , який займається ремонтами. У телефонному режимі ОСОБА_9 називав адреси куди їхати і які саме ремонтні роботи потрібно виконати. Пізніше, орієнтовно 7-8 квітня 2025 року, ОСОБА_9 зателефонував і запитав чи не хоче ОСОБА_4 прокататися у місто Кам`янець-Подільський, так як їде його товариш і йому потрібно допомогти. ОСОБА_4 уточнив, що саме потрібно зробити і куди дістатись, на що ОСОБА_9 повідомив - потрібно до міста Хотин. Уточнивши, чи у цього товариша все в порядку із документами, ОСОБА_4 погодився допомогти, з мотивів того, що йому і самому по роботі потрібно було їхати у місто Чернівці і йому було вигідно супроводжувати ОСОБА_6 , оскільки йому пообіцяли оплатити проїзд. Через деякий час ОСОБА_9 передзвонив та сказав, що вказана особа чекає ОСОБА_4 на заправці у м. Козятин Вінницької області. Так, вони зустрілися і вирушили на залізничний вокзал, ОСОБА_4 купив квитки за власні кошти, оскільки у ОСОБА_6 були лише крупні купюри. Після цього, залишив ОСОБА_6 в кімнаті очікування, а сам пішов додому за речами у поїздку. По приїзду в м. Кам`янець-Подільський ОСОБА_4 знайшов автомобіль, щоб доїхати до м. Хотин, а саме до Хотинської фортеці, де планував залишити вказану особу, а сам вирушити звідти у місто Чернівці. Пізніше, ОСОБА_4 уточнив свої покази, та вказав, що по приїзду в м. Кам`янець-Подільський він вийшов з поїзда, пішов до автовокзалу, щоб знайти транспорт на Чернівці, а товариш ОСОБА_9 , ОСОБА_6 залишився у поїзді. Надалі, спілкуючись із водієм автомобіля, якого обвинувачений знайшов, він запитав чи зможе шофер довезти їх саме до Фортеці, однак останній повідомив, що довезе чоловіків до блок-поста у с. Атаки, а далі до Фортеці вони можуть дійти самостійно, ОСОБА_4 погодився на це, оскільки на пості перевіряють документи, а він і сам при собі не мав паспорту чи інших документів, що посвідчують особу, а мав тільки пенсійне посвідчення на іншу особу з вклеєною своєю фотографією. Таким чином, ОСОБА_4 та товариш ОСОБА_9 вирушили у напрямку м. Хотин, переїхали міст у с. Жванець, вийшли з авто і запитали як саме дійти до Фортеці. Водій автомобіля повідомив, що потрібно перейти поле, потім вийти на дорогу біля кладовища. ОСОБА_4 також пояснив, що з водієм автомобіля «Фольксваген», який їх привіз в Чернівецьку область, розрахувався він. Вони вирушили по вказаному маршруту, але через деякий час їх зупинив хлопець - працівник прикордонної служби і сказав «куди ви тікаєте, ухилянти». Таким чином ОСОБА_4 та іншого чоловіка доставили до блок-поста, куди пізніше були викликані працівники поліції. У своїх показах, обвинувачений вказав, що отримувати винагороду за вказаний супровід товариша ОСОБА_9 , він не мав. До цієї події, ОСОБА_4 був у Чернівецькій області у 2024 році, звідки мав намір незаконно перетнути державний кордон України, проте не завершив вказану спробу приблизно за 2 км. до кордону через те, що був виявлений працівниками прикордонної служби. Зазначив, що визнає вину саме в тій частині, що їхав з вказаною особою у місто Хотин. Обвинувачення визнає частково, не визнає грошову винагороду, яку ніхто йому не обіцяв та він її у ОСОБА_6 не вимагав, також в частині здійснення керівництва переправлення осіб через державний кордон, здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон та попередню змову з іншими особами.

22.12.2025 року в судовому засіданні ОСОБА_4 змінив свої покази та вказав спочатку, що він мав супроводити ОСОБА_6 до міста Хотин, а сам їхати в населений пункт Яблуниця для виконання будівельних робіт. Пізніше на запитання захисника вказав, що планував виїхати з ОСОБА_6 за кордон, якщо вийде його перетнути. Коли вони будуть за кордоном, він розраховував, що ОСОБА_6 має купити йому квиток за власні кошти для подальшого руху.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, його винуватість повністю доведена наступними дослідженими судом доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні вказав, що 8 квітня близько 12 год. від старшого зміни прикордонних нарядів надійшла інформація про рух двох осіб, які рухалися в обхід контрольного поста. Він із колегою вирушили на службовому транспортному засобі на перевірку даних осіб. Коли вони доїжджали, то вказані особи вже перебували на спуску від поста (приблизно 150 метрів від поста), в подальшому ОСОБА_10 було прийнято рішення, що його колега повинен перевірити документи, а він поїхав в об`їзд з іншої сторони, щоб вказані особи не змогли здійснити втечу. Однак, його колега зателефонував та повідомив, що один із чоловіків втік, а іншого вдалося затримати. Після цього, громадянина ОСОБА_4 було доставлено на пост, а ще через годину працівники прикордонної служби знайшли іншого чоловіка - ОСОБА_6 . Після затримання ОСОБА_6 зізнався, що прямував у напрямку державного кордону з метою незаконного перетину, за 6700 тисяч доларів США йому в цьому мав допомогти ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні вказав, що у квітні 2025 року підійшов чоловік, який домовився за поїздку до села Атаки Дністровського району із міста Кам`янець-Подільський. Після чого, вказаний чоловік підійшов із іншим чоловіком, вони сіли в його автомобіль «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому він змінив реєстраційний номер, і вони поїхали в село Атаки, де він їх висадив, не доїжджаючи до блок-посту;

- показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні вказав, що будучи працівником прикордонної служби, 08 квітня 2025 року ніс службу у складі прикордонного наряду контрольно-пропускного поста в населеному пункті с. Атаки. Надійшла інформація від старшого зміни прикордонних нарядів ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про те, що рухаються дві особи в обхід контрольного поста з рюкзаками і їх потрібно перевірити. Таким чином, він разом із старшим прикордонного наряду на КРП ОСОБА_12 висунулися на дану ділянку. Особи рухалися нижче польової дороги, тому ОСОБА_11 пішов за ними наздоганяти, а колега поїхав далі, щоб у випадку їх втечі можна було затримати вказаних осіб. Так, він наздогнав осіб, на вимоги зупинитися чоловіки не зупинялися, підійшовши ближче до них вони почали грубо розмовляти, скорочували дистанцію та були агресивно налаштовані. ОСОБА_11 перебував у цивільному одязі, однак, представився, що являється працівником прикордонної служби та вказав чоловікам, щоб вони пред`явили документи, що посвідчують особу. Однак, ОСОБА_6 здійснив втечу, а ОСОБА_4 сказав, що вони йшли дивитися на річку, пізніше чоловік надав пенсійне посвідчення на ім`я « ОСОБА_13 », яке, як виявилося пізніше, було підроблене. В подальшому, дану особу посадили в машину та доправили на пост. А, ОСОБА_11 разом із іншими працівниками прикордонної служби вирушили шукати іншого чоловіка. Через деякий час його знайшли і також доправили на пост. По приїзду на пост було викликано працівників ВПС «Кельменці» та в ході спілкування із виявленими особами було встановлено, що ОСОБА_4 за винагороду мав допомогти ОСОБА_6 перетнути державний кордон на Молдавському кордоні. ОСОБА_4 на той час вже отримав 5000 доларів США, а пізніше мав отримати ще 1700 доларів США, які знаходилися до затримання у ОСОБА_6 ;

- повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.04.2025 про виявлення кримінального правопорушення, з якого вбачається, що 08.04.2025 року о 13:10 год. прикордонним оперативно-розшуковим відділом (з м.д. АДРЕСА_1 ), спільно з головним оперативно-розшуковим відділом ОКПП «Київ» та військовослужбовцями відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме прикордонним нарядом «Контрольний пост» виявлено 2-х осіб на околиці н.п. Хотин (на відстані 19 км. до державного кордону на напрямку 0013 прикордонного знаку, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який в ході проведення опитування повідомив, що під час пошуку шляхів здійснення незаконного перетину державного кордону України від свого знайомого отримав контакт невідомої особи (в подальшому встановлено, що саме ОСОБА_4 ), яка може організувати незаконне переправлення через державний кордон України, поза пунктами пропуску. В подальшому, виконуючи вказівки ОСОБА_4 , затриманий ОСОБА_6 прибув до м. Козятин Вінницької області, де на території залізничної станції, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5000 доларів США за організацію свого незаконного переправлення через державний кордон України на територію Республіки Молдова. Того ж дня ОСОБА_4 придбав квитки на потяг для себе та ОСОБА_6 , далі вони разом вибули в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, куди прибули 08.04.2025 року. Після прибуття в м. Кам`янець-Подільський, ОСОБА_4 дав вказівку ОСОБА_6 очікувати поблизу залізничного вокзалу, а сам вибув у невідомому напрямку. В подальшому, ОСОБА_4 повернувся до ОСОБА_6 та дав вказівку слідувати за ним, сісти на заднє сидіння в авто, попередньо марки «Volkswagen» темного кольору, та не задавати зайвих питань, після чого вище вказані особи вибули в напрямку н.п. Атаки, Дністровського району Чернівецької області. Після прибуття до н.п. Атаки по одній із вулиць вибули на Південно-Східну околицю вказаного населеного пункту, вийшли з авто та рухались в обхід прикордонного наряду «Контрольний пост» в напрямку державного кордону, де в подальшому були виявлені та затримані прикордонним нарядом. Після супроводу до місця безпосереднього переправлення через державний кордон ОСОБА_6 повинен був передати ще частину коштів в сумі 1700 доларів США ОСОБА_4 за організацію та здійснення незаконного переправлення (а.с. 106-109, том № 1);

- протоколом огляду від 09.04.2025 року з фото таблицею, згідно якого вбачається, що об`єктом огляду є грошові кошти, які добровільно надав для огляду ОСОБА_6 . В ході огляду було встановлено, що ОСОБА_6 надав працівникам поліції грошові кошти, а саме: 1800 доларів США, 18 купюр номіналом по 100 доларів кожна; 400 гривень, 4 купюри по 100 гривень кожна; 140 євро, 1 купюра номіналом 100 євро, дві купюри номіналом по 20 євро (а.с. 117-126, том № 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2025 року та довідкою, якими підтверджується, що свідок ОСОБА_6 впізнав особу на знімку № 1 ( ОСОБА_4 ), який здійснював його супровід до державного кордону України з метою його незаконного перетину (а.с. 128-130, том № 1);

- диском із технічним записом допиту свідка ОСОБА_6 в порядку ст. 225 КПК України, під час досудового розслідування в судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів за участі підозрюваного та його захисника. Під час допиту, свідок ОСОБА_6 вказав, що його кум, який сам незаконно виїхав за кордон, допоміг йому зустрітися із особою, яка мала його незаконно переправити через державний кордон за винагороду 5000 доларів США відразу і 1700 доларів США пізніше перед кордоном. Після вказівки, 07 квітня він прибув у м. Козятин, де очікував людину, яка мала його переправити за кордон. До цього, за вказівкою, він направив своє фото, щоб його могли впізнати в м. Козятин. Кума, якому скидав фотографію, звати ОСОБА_18 . Недалеко від відділку поліції на авто мийці до нього підійшов, до того незнайомий чоловік, як він тепер знає, ОСОБА_4 , та дав йому вказівку іти за ним, повідомивши, що саме його він чекав. ОСОБА_4 купив квитки з м. Козятин до м. Кам`янець-Подільський на потяг, зняв кімнату очікування та вказав, ОСОБА_6 , щоб він залишив частину речей, бо їх дуже багато, а потім він їх передасть йому за кордон. За вказівкою він віддав 5000 доларів США ОСОБА_4 , після чого останній пішов з кімнати очікування і повернувся о 12:30 год. ОСОБА_4 вказав не озвучувати ім`я один одного, не задавати запитання. Пізніше, за вказівкою останнього, вони сіли у поїзд. По приїзду в м. Кам`янець-Подільський, ОСОБА_4 вказав залишитися у вагоні, через 30 хвилин він прийшов і вказав йти за ним до машини фольксваген седан. З поїзда вони йшли 5-10 хв. до машини. ОСОБА_6 сказали сідати позаду водія і приспуститися на задньому сидінні, ОСОБА_4 сів попереду. Коли переїхали міст в с. Атаки, ОСОБА_4 сказав водію «давай повернемо на 2-му з`їзді і в кінець, і далі треба пройтись». Вони доїхали до кінця селища і ОСОБА_6 вийшов, а на 1-2 хв. ОСОБА_4 залишився із водієм в машині і про щось говорили. Після цього, вони із ОСОБА_4 хвилин 15 пробіглись полем, після чого останній перейшов на крок, проходячи повз будівлю, він сказав, що там був кирпичний завод. Далі вийшли прикордонники, ОСОБА_6 вирвався і почав тікати, сховався в кущах, після чого вийшов. Зазначив, що вказівки йому давав ОСОБА_4 1700 доларів США він мав передати ОСОБА_4 пізніше в кінці перед границею. ОСОБА_4 також казав, що йому казали деталі йому не розказувати, а довіряти і йти за ним. Зазначив, що у нього з собою було 1800 доларів США, 140 євро і на карті 30000 грн.

З відеозапису судового засідання вбачається, що захиснику та підозрюваному ОСОБА_4 слідчим суддею надавалась можливість задати запитання свідку ОСОБА_6 .

На запитання ОСОБА_4 , під час проведення допиту, «що за 5000 доларів про які він говорив? Я про них взагалі нічого не знаю та розраховував на ті кошти, які ОСОБА_6 брав з собою», ОСОБА_6 у категоричній формі повторив, що надав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 5000 доларів США в кімнаті очікування на вокзалі у м. Козятин, а решту 1700 доларів США мав передати в кінці перед границею (а.с. 136, том № 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту з диском від 10.04.2025, під час проведення якого свідок ОСОБА_6 розказав і показав як саме і за яких обставин 08.04.2025 він спільно з ОСОБА_4 рухалися з Хмельницької області в бік м. Хотин до с. Атаки на автомобілі «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , де на околиці с. Атаки, вийшовши з автомобіля, рухалися пішки з ОСОБА_4 за вказівкою останнього, з метою незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 (а.с.188-189, том № 1);

- протоколом огляду від 12.05.2025 року з фото таблицею, згідно якого вбачається, що об`єктом огляду являється CD-диск DVD-R, який було надано на запит в порядку ст.40 КПК України працівниками НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України. В ході огляду було встановлено, що на диску міститься один відео файл, на якому ведеться відеозапис на СП «Атаки», що в с. Атаки Дністровського району Чернівецької області (в`їзд на територію області). О 10:11 год. камерою відеоспостереження зафіксовано в`їзд на територію області транспортного засобу «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 190-191, том № 1).

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_4 , які є нечіткими, непослідовними та не узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами в даному кримінальному провадженні в їх сукупності, які він змінював під час судового розгляду та розцінює їх як намагання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинені дії та намагання зменшити свою роль у діях, в яких він обвинувачується.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість обвинувачення проти ОСОБА_4 та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Що стосується протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2025 року, проведеним із ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, будучи допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 в категоричній формі зазначив, що не приймав участь у слідчій дії впізнання особи за фотознімками 27 травня 2025 року і підписи у вищевказаному протоколі зовсім не його. Понятий ОСОБА_19 , будучи допитаний в судовому засіданні як свідок, після огляду протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2025 року, в категоричній формі повідомив, що у вказаному документі він не підписувався і підпис не його. Понятий ОСОБА_20 в судове засідання не з`явився для з`ясування проведення чи не проведення вказаної слідчої дії впізнання 27.05.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 86 КПК України, суд не вважає протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2025 року допустимим доказом, оскільки суду не надані докази стороною обвинувачення, що вказаний доказ був отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України доведена в повному обсязі і підтверджується показами самого обвинуваченого, свідків та доказами, які є в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, під час судового розгляду даного кримінального провадження, доведена в повному обсязі та вчинене кваліфікується за ч. 3 ст. 332 КК України, як незаконне переправлення особи через державний кордон України, організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення, вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 332 КК України, а саме - незаконне переправлення особи через державний кордон України, організація незаконного переправлення особи через державний кордон України та керівництві такими діями, за кваліфікуючими ознаками: за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України у вигляді щирого каяття під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Так, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що щире каяття повинно мати не формальний характер, оскільки воно характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину. Це ставлення виявляється в тому, що винний визнає свою вину, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року, провадження № 51-2607 км 18, справа № 759/7784/15-к).

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину (якого немає з боку ОСОБА_4 ), ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає в розшуку майна, здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо. Згідно довідки КП «Козятинська центральна районна лікарня» Козятинської міської ради, ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевказане, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, його фізичного стану, обставин справи, суд вважає, що його виправлення неможливо без ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 332 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг та перевезенням громадян з конфіскацією майна, крім житла, оскільки саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також цілям виправлення засудженого й попередження вчинення нових злочинів, крім цього судом не встановлено обставин, які настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що призначення навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим, а тому відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Крім цього, суд приходить до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_4 без відбування основного покарання, та неможливість застосування ст. 75 КК України, що на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 06.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави.

Оскільки підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено, то до набрання вироком законної сили слід залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави.

Судом встановлено, що ухвалами слідчого судді було накладено арешт на речові докази у даному кримінальному провадженні.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів за проведення експертиз на користь держави у сумі 12479,60 грн. (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 60 копійок).

Питання про речові докази у справі суд визнає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст.100 КК України.

Крім цього, суд при застосуванні конфіскації вважає за необхідне застосувати конфіскацію і на такі речові докази, як: грошові кошти в загальній сумі 6050 грн. та мобільний телефон марки «Sony» моделі «Н8216», ІМЕІ: НОМЕР_3 , які були вилучені у ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначити покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг та перевезенням громадян строком на 1 (один) рік з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 08.04.2025 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів за проведення експертиз на користь держави у сумі 12479,60 грн. (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 60 копійок).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.04.2025 року з обмеженням права користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме 6050 (шість тисяч п`ятдесят) гривень, шкіряний гаманець чорного кольору, банківську картку АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Sony» моделі «Н8216», ІМЕІ: НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 - скасувати.

Арешт з обмеженням права розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 13 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 - скасувати.

Речові докази, а саме:

- банківську картку АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_4 , шкіряний гаманець чорного кольору, сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , вилучені у ОСОБА_4 , які поміщено на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 13 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , вилучений у ОСОБА_6 , який повернуто ОСОБА_6 відповідно до ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 20.10.2025 року - залишити ОСОБА_6 ;

- грошові кошти в сумі 1800 доларів США, 400 гривень, 140 євро, вилучені у ОСОБА_6 , які було повернуто ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 ;

- оптичний диск, який надійшов із НОМЕР_2 прикордонного загону, на якому наявний відеозапис, яким зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_7 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000097;

- грошові кошти в загальній сумі 6050 (шість тисяч п`ятдесят) гривень, які упаковані до спеціального пакету № PSP1014731 та мобільний телефон марки «Sony» моделі «Н8216», ІМЕІ: НОМЕР_3 , які поміщено на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області - конфіскувати в дохід держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1