УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0004598 від 01.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.5 ст.27, ч.2 ст.194 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання вказує, що 12 січня 2018 року, близько 03.00 год., ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, сприяв вчиненню співучасниками злочину підпалу автомобіля марки «TOYOTA VENZA», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 .

Так, реалізуючи спільний злочинний умисел на знищення майна потерпілого, ОСОБА_5 за вказівкою (завданням) іншого невстановленого досудовим розслідуванням співучасника злочину, підшукав безпосереднього виконавця злочину ОСОБА_8 , надав йому інформацію, про місцезнаходження автомобіля марки «TOYOTA VENZA» на території ГУ ДФС в Рівненській області за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 12, достовірне його перебування у користуванні начальника ГУ ДФС в Рівненській області ОСОБА_10 , грошову винагороду та обговорив спосіб та час вчинення злочину, показав шляхи відходу місця вчинення злочину.

В подальшому ОСОБА_8 діючи умисно, згідно попередньо визначеного плану, за грошову винагороду, попередньо обумовлену з ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, з метою знищення майна ОСОБА_9 , незаконно проник на територію ГУ ДФС в Рівненській області за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 12 та за допомогою речовини вуглеводний склад якої подібний до суміші зміненого дистилятного світлового нафпродукту з нафтовою оливою, яка останнім була заздалегідь підготовлена, шляхом облиття передньої частини автомобіля підпалив належний на праві власності ОСОБА_9 автомобіль марки «TOYOTA VENZA», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який на момент злочину перебував у користуванні ОСОБА_10 та не маючи можливості контролювати подальше поширення полум`я, створив реальну загрозу життю чи здоров`ю осіб, які перебували на території ГУ ДФС в Рівненській області, а також знищенню та пошкодженню майна інших фізичних та юридичних осіб.

Однак, ОСОБА_5 та співучасникам злочину довести злочин до кінця в частині знищення майна ОСОБА_9 , а саме автомобіля марки «TOYOTA VENZA», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 не вдалось з причин, які не залежали від їх волі, оскільки протиправні дії ОСОБА_8 та палаючий автомобіль були помічені свідками , які запобігли поширенню полум`я по автомобіля та його повному знищенню.

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 та співучасників злочину потерпілому ОСОБА_9 завдано майнову шкоду в загальному розмірі 200 760, 76 гривень.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 12.01.2018;

- протоколом огляду місця події від 12.01.2018, а саме пошкодженого автомобіля марки «TOYOTA VENZA», білого кольору, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 ;

- протоколом слідчого експерименту від 30.05.2018.

- протоколом допиту як підозрюваного ОСОБА_8

- стенограмою допиту в судовому засіданні як свідка ОСОБА_8 від 17.12.2018;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 29.12.2018;

- іншими зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження № 0004598 від 01 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.194 КК України.

30.12.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

Слідчим надавалися доручення щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та забезпечення його явки до слідчого, однак на даний час місцезнаходження останнього встановлено не було.

Враховуючи, що всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе у даному кримінальному провадженні, у тому числі щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного були виконані, приймаючи до уваги, що він ухилявся від слідства та його місцезнаходження було не відоме, 02.01.2019 ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

02.01.2019 досудове розслідування було зупинено в зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме. Підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 08.10.2021, погодженою із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

28.10.2021 Рівненським міським судом Рівненської області винесено ухвалу № 569/23115/18, 1-кс/569/7404/21, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хорів, Острозького району, Рівненської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який оголошений у міжнародний розшук, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду набрала законної сили 03.11.2021.

В травні 2025 року на території Республіки Польща затримано ОСОБА_5 , який перебуває у міжнародному розшуку.

Відповідно до вимог ст. 575 КПК України, до Офісу Генерального прокурора скеровано клопотання про видачу ОСОБА_5 ( ОСОБА_11 ) в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Компетентними органами Республіки Польща прийнято рішення про видачу в Україну ОСОБА_5 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

22.10.2025 на кордоні з Республікою Польщі компетентними органами Республіки Польща передано ОСОБА_5 правоохоронним органам України, про що складено протокол затримання останнього о 13 год 40 хв.

22.10.2025 підозрюваного ОСОБА_12 о 18 год 24 хв доставлено до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, за адресою м. Рівне, вул. Героїв Поліції, 4.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує про неможливість запобігання вищевказаним ризикам інакше ніж шляхом застосування відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили його задоволити та застосувати щодо ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Підозрюваний та його захисники просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_12 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі покликаючись на недоведеність заявлених ризиків.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004598 від 01.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

За вищевказаних обставин, у вказаному кримінальному провадженні, 30.12.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 08.10.2021, погодженою із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

28.10.2021 Рівненським міським судом Рівненської області винесено ухвалу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду набрала законної сили 03.11.2021.

В травні 2025 року на території Республіки Польща затримано ОСОБА_5 , який перебуває у міжнародному розшуку.

Компетентними органами Республіки Польща прийнято рішення про видачу в Україну ОСОБА_5 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України.

22.10.2025 на кордоні з Республікою Польщі компетентними органами Республіки Польща передано ОСОБА_5 правоохоронним органам України, про що складено протокол затримання останнього о 13 год 40 хв.

22.10.2025 підозрюваного ОСОБА_12 о 18 год 24 хв доставлено до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, за адресою м. Рівне, вул. Героїв Поліції, 4.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Тобто, за наявності вказаних обставин існує можливість збільшення наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Стандарт розумної підозри припускає, що певні елементи правопорушення або певні обставини можуть бути недоведені на ранній стадії розслідування.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року).

Так, слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Потреба у застосуванні відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання також встановлено, що ОСОБА_12 є працездатним, однак ніде не працює та не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тяжкими захворюваннями не хворіє, утриманців не має, з органом досудового розслідування співпрацює.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_12 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для того, щоб забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення так, як жоден інший із запобіжних заходів не здатен запобігти переліченим вище ризикам та забезпечити перебування підозрюваного за місцем проживання, своєчасне з`явлення його до слідчого для проведення слідчих й інших процесуальних дій, а в подальшому до суду.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу не встановлено.

З урахуванням наведеного, є необхідним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином суд, визначаючи розмір застави бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_12 слід визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, оскільки саме така сума співмірна з наявними ризиками та може забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного суд не вбачає.

Окрім цього, застосовуючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 367, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хорів, Острозького району, Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, а саме до 20.12.2025.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Одночасно визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти обов`язки на підозрюваного у разі внесення застави:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали та строк дії покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 20.12.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя