Справа № 373/2401/24
Номер провадження 1-кп/373/99/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

23 жовтня 2025 року Переяславський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0003602 від 23.10.2024, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волгоград, РФ, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 311 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини у особливо великих розмірах, що кваліфіковано за ч.3 ст. 311 КК України (тяжкий злочин) та у незаконному виготовленні та зберіганні психотропної речовини у особливо великих розмірах з метою збуту, що кваліфіковано за ч.3 ст. 307 КК України та є особливо тяжким злочином.

06.06.2024 після проведення обшуку та виявлення заборонених речовини за місцем проживання ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні злочину в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. З моменту затримання ОСОБА_4 утримується під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» за ухвалами слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва, а після надходження обвинувального акта до Переяславського міськрайонного суду Київської області з 01.11.2024 на підставі ухвал цього суду.

Востаннє ухвалою Переяславського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2025 продовжено застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27.10.2025.

У судовому засіданні 23.10.2025 прокурор заявив чергове клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав на обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів в сфері обігу психотропних речовин та прекурсорів, з огляду на те, що заборонені речовин були виявлені під час обшуку в господарських будівлях безпосередньо за місцем проживання ОСОБА_4 : по АДРЕСА_2 . Посилаючись на те, що обвинуваченому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі, прокурор вказує на наявність ризику переховування його від суду (п.1 ч.1ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 на співпрацю зі слідством не пішов та ретельно приховував свою злочинну діяльність, що мала триваючий характер, аж до моменту її виявлення. Також, за твердженням прокурора існує ризик перешкоджання судовому розгляду іншим чином, з врахуванням того, що злочинна діяльність ОСОБА_4 є складовою частиною добре налагодженої мережі виготовлення та збуту психотропних речовин, до чого можуть бути причетні й інші особи по яким ще триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, з якого виділені матеріали відносно ОСОБА_4 (п. 4 ч.1 ст. 177 КПК). Крім цього прокурор вказав на ризик продовження вчинення обвинуваченим відповідного виду кримінальних правопорушень з метою отримання прибутку, як він робив це до затримання, оскільки офіційних доходів він не має (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК).

Захисник обвинуваченого заперечив щодо продовження тримання ОСОБА_4 під вартою. Вважає таке тривале позбавлення особи свободи невиправданим втручанням у його права з огляду на необґрунтованість висунутого обвинувачення в частині належності вилучених заборонених речовин саме обвинуваченому та щодо наявності у нього мети збуту. Наголосив, що обвинувачений від моменту затримання користується професійною правовою допомогою з метою захисту від пред`явленого обвинувачення, а тому він має законні сподівання на позитивний для нього результат. Позиція сторони захисту відпрацьована і в обвинуваченого немає підстав переховуватись від суду. Також захисник вказав, що будучи вперше під судом ОСОБА_4 не стане вдаватись до вчинення інших правопорушень, як стверджує прокурор. Ризику перешкоджання судовому розгляду іншим чином взагалі не існує. Просив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт).

Обвинувачений ОСОБА_4 запевнив, що він не збирається нікуди втікати, оскільки це не в його інтересах. Він очікує позитивного для себе результату від розгляду справи. Просив зважити на тривалість перебування під вартою та те, що він має стійкі сімейні відносини з дружиною та дітьми, які його підтримують, незважаючи ні на що. Просив звільнити його з-під варти під домашній арешт, оскільки дружині не вдалося зібрати необхідної суми для внесення застави у визначеному законом та судом розмірі.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зв змістом частини 3 статті 176 КПК України для задоволення судом клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор зобов`язаний довести обставини, які, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать: про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що підозра та обвинувачення ОСОБА_4 у більшій мірі базується на змісті його телефонних розмов із невстановленими особами щодо потреб ОСОБА_4 у придбанні якогось (прямо неназваного) товару та на результатах обшуку за місцем проживання обвинуваченого. Судовий розгляд знаходиться на завершенні стадії з`ясування фактичних обставин справи. До закінчення судового розгляду суд не надає оцінки обґрунтованості висунутого обвинуваченого. Позиція сторони захисту послідовна та незмінна. Під час судового розгляду обвинувачений та захисники добросовісно користувались своїми процесуальними правами та виконували обов`язки.

На виконання ст. 178 КПК України судом з`ясовано, що в обвинуваченого наявні такі соціальні зв`язки, як: тривале перебування (з 21.06.2006) у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , наявність постійного фактичного місця проживання по АДРЕСА_2 , в будинку, придбаному за договором купівлі-продажу під час шлюбу та зареєстрованому за дружиною. Також в обвинуваченого є дочка студентка та повнолітня падчерка, з якими у нього також тісні відносини.

Всі вищевикладені обставини мінімізують ризик переховування обвинуваченого від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст. 177 КПК) прокурором не розкрито і не доведено. Твердження прокурора, що злочинна діяльність ОСОБА_4 є складовою частиною добре налагодженої мережі виготовлення та збуту психотропних речовин, до чого можуть бути причетні інші особи, по яким продовжується досудове розслідування, ніяким чином не пов`язане з судовим розглядом цього кримінального провадження та з конкретними можливими діями обвинуваченого, які б перешкодили судовому розгляду за висунутим йому обвинуваченням. Отже суд не находить ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Викладені в обвинувальному акті обставини, умови та мета вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за виділеними матеріалами кримінального провадження (в межах зібраної доказової бази), дозволяє прокурору припустити, що обвинувачений може мати спільників або знайомих з допомогою яких він здійснював відповідну протиправну діяльність та може її продовжити (п.5 ч.1 ст. 177 КПК). Однак, з огляду на те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, захист побудований на недоведенні причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому злочинів, його дружина працевлаштована та отримує дохід, чим забезпечує сім`ю, - цей ризик є малоймовірним та може бути усунутий іншим більш м`яким запобіжним заходом.

Таким чином, прокурором доведено наявність обставин, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: обґрунтованість підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Разом з цим, прокурором не доведено вимоги п. 3 ч.1 ст. 194 КПК, а саме: недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, при тому, що більшість ризиків та їх ступінь є недоведеними.

За змістом ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання (продовження) запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті.

Враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження перебуває на завершальній стадії, і обвинувачений вже більше року утримується під вартою, при цьому має постійне місце проживання та стійкі сімейні зв`язки, правова позиція сторони захисту відпрацьована і обвинувачений покладається на професійну правову допомогу своїх захисників, суд вважає, що для досягнення цілей та завдань кримінального провадження, для забезпечення дієвості та успішного завершення цього провадження ухваленням вироку, необхідним та достатнім буде обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, що буде виправданим, необхідним та достатнім втручанням у права та свободи особи.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора ( ч.6 ст. 181 КПК).

Визначаючи вид та обсяг обов`язків обвинуваченого, який звільняється з під варти, суд керується частинами 5 ст. 194 КПК України та бере до уваги мотиви, наведені прокурором в обґрунтуванні клопотання, а також суворість та обмежувальну дію обраного судом запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 193-196, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора в продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , - цілодобово, за виключенням часу, необхідного для прибуття та участі в судовому засіданні у кримінальному провадженні ЄРДР № 0003602.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не залишати місце свого проживання по АДРЕСА_2 без дозволу суду; прибувати до суду за кожним викликом на розгляд даної справи; повідомляти суд та орган поліції про тимчасове залишення місця проживання (перебування), що може бути лише у виняткових випадках та за наявності поважних причин, як то термінова госпіталізація до медичного закладу тощо.

Строк дії даної ухвали два місяці від моменту її постановлення - до 23 грудня 2025 року.

ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання ( АДРЕСА_2 ) та звільнити його з під варти.

Передати дану ухвалу для виконання до ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1