Справа № 362/7346/25
Провадження № 1-кп/362/720/25
ВИРОК

Іменем України

02.10.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області матеріали кримінального провадження № 0000279, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Борова Фастівського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно працевлаштованого в ТОВ "Ясенсвіт" на посаді оператора, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2024 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває дотепер.

04 липня 2025 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: вулиця Гагаріна в селі Мала Солтанівка Фастівського району Київської області, на узбіччі дороги побачив банківську платіжну картку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні послуги" платіжна картка це електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки; під електронним платіжним засобом розуміється платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом. За статтею 38 Закону України "Про платіжні послуги" електронні платіжні засоби використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків платників; при цьому електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання платіжної операції, в тому числі у формі платіжної картки.

Таким чином, банківська картка АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 , яка належить, ОСОБА_4 , в силу вимог статті 1 Закону України "Про інформацію", статей 1, 38 Закону України "Про платіжні послуги" є офіційним документом.

Після цього ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу привласнив банківську картку AT КБ "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , яку остання втратила з власної необережності.

Отже, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що полягали у привласненні офіційного документа з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 357 КК України.

Надалі, 04.07.2025 ОСОБА_5 прибув до магазину, що за адресою: вул. Київська, буд. 2, в селищі Борова Фастівського району Київської області, де у нього виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які знаходяться на банківській картці AT КБ "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Знаходячись у вказаному магазині ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння 04.07.2025 о 17 год. 10 хв. купив товарів на суму 101 гривня 30 копійок, розрахувавшись при цьому грошовими коштами банківського рахунку, до якого випущена банківська картка "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 на ім`я потерпілої ОСОБА_4 .

Зрозумівши, що на банківському рахунку, до якого випущена банківська картка потерпілої ОСОБА_4 , є грошові кошти, та цією карткою можна розрахуватися за придбані товари, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на викрадення чужого майна, у період часу з 05.07.2025 по 07.07.2025 придбав у закладах торгівлі товари та розрахувався за них тією ж банківською карткою, яка належить потерпілій ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у період з 05.07.2025 по 07.07.2025 здійснив купівлю товарів на АЗС, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 66, селище Борова Фастівського району Київської області, на загальну суму 1 181 гривня; у магазині за адресою: вул. Квітнева 1, село Мала Солтанівка Фастівського району Київської області - на суму 164 гривні 00 копійок; в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на суму 680 гривень 50 копійок; в магазині, що знаходиться за адресою: вул. Садова 39, село Мала Солтанівка Фастівського району Київської області - на суму 398 гривень 40 копійок; в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - на суму 181 гривня 00 копійок; в магазині "Універмаг", що знаходиться за адресою: вул. Миру 16, селище Борова Фастівського району Київської області на суму 1 635 гривень 00 копійок; магазині "Автомотовелозапчастини", що знаходиться за адресою: вул. Миру, 31Б, селище Борова Фастівського району Київської області - на суму 145 гривень 00 копійок; в магазині "Іграшки та аксесуари до мобільних телефонів", що знаходиться за адресою: вул. Миру, 16А, селище Борова Фастівського району Київської області на суму 595 гривень 00 копійок; розрахувавшись при цьому грошовими коштами банківського рахунку, до якого випущена банківська картка "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 на ім`я потерпілої ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 4 979 гривень 90 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що полягали у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, погодився з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень та фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та надав показання, відповідно до яких 04.07.2025, повертаючись додому з роботи, знайшов на узбіччі біля зупинки банківську картку Приватбанку, яка належала потерпілій. Проходячи повз магазину в селищі Борова, в нього виник умисел скористатись вказаною карткою та купити товари, що він і зробив. Побачивши, що на банківській картці є грошові кошти, ОСОБА_5 протягом наступних днів з 05.07 по 07.07.2025 здійснював купівлю різних товарів в різних магазинах для особистих потреб, всього на загальну суму 4979 грн. 90 коп. Потім до нього приїхали працівники поліції і вилучили вказану банківську картку. Повідомив, що всі грошові кошти, витрачені ним з привласненої банківської картки, він повернув потерпілій в повному обсязі. На сьогодні шкодує про вчинене, запевнив, що подібне з його боку не повториться, просив суд суворо не карати та врахувати, що разом з ним проживає рідний брат, який отримав поранення на війні, за яким він доглядає.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений сам добровільно до неї прийшов, вибачився за скоєне, повністю відшкодував їй завдані матеріальні збитки, повернув грошові кошти, ніяких претензій вона до нього на сьогодні не має, впевнена, що обвинувачений жалкує про скоєне, тому просила суд дати обвинуваченому шанс виправитися та встановити для нього іспитовий строк.

Учасники судового провадження просили суд розглядати справу відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України. У зв`язку з цим суд роз`яснив учасникам судового провадження зміст зазначеної норми, упевнився, що суть такого роз`яснення сприйнята ними правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини третьої статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого, вивчення даних, які характеризують особу обвинуваченого, та дослідження матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат, застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини справи підтверджені доказами, що знаходяться в матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини справи доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що події кримінальних правопорушень мали місце, вина ОСОБА_5 доведена повністю поза розумним сумнівом, а тому суд кваліфікує його дії за частиною четвертою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та частиною першою статті 357КК України як привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Під час обрання виду та міри покарання обвинуваченому суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, який згідно зі статтею 12 КК України є тяжким злочином, та правопорушення, передбаченого частиною першою статті 357 КК України, яке є кримінальним проступком, враховує наслідки (розмір завданої шкоди, стан її відшкодування) та обставини вчиненого злочину (форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення), особу винного, те, що він раніше не судимий, без негативних характеристик за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та/або лікаря психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований.

Відповідно до статті 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання:

за частиною четвертою статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за частиною першою статті 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Разом з тим, суд бере до уваги, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Отже, ураховуючи тяжкість та усі фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема предмет злочину і розмір завданої шкоди, з огляду на ставлення обвинуваченого до скоєного, який беззаперечно визнав свою винуватість у вчинених правопорушеннях, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданих збитків), та відсутність обставин, що його обтяжують, зважаючи на особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря психіатра та/або нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, викрадені грошові кошти повернув потерпілій, остання будь-яких претензій до обвинуваченого не має, беручи до уваги позиції прокурора та потерпілої, висловлені в судових дебатах, виходячи з принципів законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, уникаючи істотної диспропорції між призначеним покаранням (хоча й у межах відповідної санкції статті) та завданою шкодою, беручи до уваги обумовлену статтею 50 КК України мету покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням і покладенням на нього обов`язків у відповідності до статті 76 КК України.

На думку суду, таке покарання, без ізоляції від суспільства, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, крім того, відповідатиме меті гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи.

Підстав для застосування статей 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2025 у справі № 381/4372/25 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків строком на два місяці, до 30.09.2025 включно. Дія вказаного запобіжного заходу не продовжувалася, а отже, зазначена ухвала припинила свою дію.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

На підставі викладеного та статей 50, 65-67, 75, 76, 96-1, 96-2, 185, 357 КК України, керуючись статтями 100, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за частиною четвертою статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за частиною першою статті 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

2. На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

3. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 02 жовтня 2025 року.

4. Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Речові докази у кримінальному провадженні:

- банківську картку золотистого кольору, видану АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № НОМЕР_1 , яка під розписку від 29.07.2025 передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити у її розпорядженні;

- DVD диск, на якому містяться три відеофайли: 1) 36_38 Київська обл., Фастівський р-н, смт. Борова, вул. Київська, 66, об`ємом 7,68 МБ (8056624 байт); 2) 27_29 Київська обл., Фастівський р-н, смт. Борова, вул. Київська, 66, об`ємом 7,09 МБ (7436332 байт); 3) 42_44 Київська обл., Фастівський р-н, смт. Борова, вул. Київська, 66, об`ємом 6,55 МБ (6877040 байт), а також DVD диск, на якому міститься один відеофайл з назвою 1_03_М_02, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

6. Застосувати спеціальну конфіскацію шляхом вилучення у власність держави на підставі пункту 6 частини дев`ятої статті 100 КПК України таких речових доказів: шуруповерт марки ZEDOR CORDLESS, зварювальна маска KENTAVR, навушники "Redmi Buds 6 Play" білого кольору, які передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції № 3 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (квитанція № 543 від 12.07.2025).

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1