Справа № 638/1492/18
Провадження № 1-кп/638/188/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 00000122 від 22.01.2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 00000122 від 22.01.2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

06.10.2025 захисником обвинуваченого подано через офіційну електронну пошту суду клопотання, яким просив:

- закрити кримінальне провадження № 0000122 від 22.01.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та звільнити від кримінальної відповідальності у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту а.с. 31 (обвинувального акту) останній епізод злочинної діяльності ОСОБА_7 :

… продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на придбання прав на земельні ділянки, ОСОБА_7 , використовуючи рішення 41 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 13/10 від 24.02.2010 р., у ТОВ «Геодезична фірма «СХМ», що розташоване за адресою: м. Харків, вул.. Мироносицька, 63-А, підробивши підписи ОСОБА_8 , замовив від його імені виготовлення технічної документації для ОК «ЖБК Бархани». На підставі розробленої технічної документації ТОВ «Геодезична фірма «СХМ» ОСОБА_9 , який діяв на підставі довіреності від 25.08.2010 р. виданої нібито ОСОБА_8 , 03.09.2010 р. в управлінні Держкомзему у м. Харкові за адресою: м. Харків, вул.. Квітки Основ`яненко , 7, отримав державний акт ЯЛ № 189877 на право власності на земельну ділянку площею 26, 1684 ГА по вул. Тополиній (у районі вул.. Квітучої); державний акт ЯЛ № 189775 на право власності на земельну ділянку площею 10, 5952 ГА по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої); державний акт ЯЛ № 189776 на право власності за земельну ділянку площею 2, 0565 ГА по вул. Тополиній (у районі вул.. Квітучої).

Таким чином, час вчинення останнього епізоду кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - 03.09.2010 р.

З урахуванням вимог ст. 12 та ч. 4 ст. 190 КК України, в редакції на момент його вчинення, вказане кримінальне правопорушення відносилося до особливо тяжких.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України на той час становив п`ятнадцять років, тобто у даному випадку сплив 03.09.2025 р.

Відповідно до змісту реєстру матеріалів, долученого до обвинувального акту, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні після повідомлення ОСОБА_7 про підозру не зупинялося, тобто відсутні підстави зупинення перебігу давності, які передбачені ч. 2 ст. 49 КК України.

На цей час не існує жодного вироку, який би набрав законної сили, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 про вчинення останнім нового злочину.

Тобто відсутні підстави переривання перебігу давності, які передбачені ч. 3 ст. 49 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , хоча і не визнає своєї провини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, але користуючись наданими йому правами, звертається до суду із клопотанням про закриття цього кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності. Зазначив, що нових злочинів не вчиняв.

В судовому засіданні, захисник підтримав подане клопотання, наполягав на його задоволенні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 провину не визнав, але погодився з клопотанням свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор відносно клопотання захисника не заперечував, вказуючи на те, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у придбанні права на майно шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до норм ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Стороною обвинувачення кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України з кваліфікуючою ознакою «вчинене в особливо великих розмірах», санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (у редакції, яка діяла станом на 2009-2010 роки). Таким чином, згідно з ч. 6 ст. 12 КК України злочин належить до категорії особливо тяжких злочинів.

У редакції Кримінального кодексу України, яка діяла у період 2009-2010 років, а також у редакції від 23.08.2023 - законодавець однаково визначає та кваліфікує діяння - вчинення шахрайства в особливо великих розмірах та визначає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Не зважаючи на це, в клопотанні є посилання на норми Закону про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи та має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В клопотанні є посилання на норму ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції від 23.08.2023), яка має зовсім інші кваліфікуючі ознаки шахрайства такі як «вчинене у великих розмірах», «шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки» та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Як наслідок, виходячи з санкції ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції від 23.08.2023), кваліфікуючі ознаки, які не мають жодного відношення до інкримінованих ОСОБА_7 діянь, в клопотанні неправильно посилаються на норми Закону про кримінальну відповідальність, помилково відносять кримінальне правопорушення до категорії тяжких, а не особливо тяжких злочинів.

У подальшому, неправильно встановивши, що кримінальне провадження відноситься до категорії тяжких, в клопотанні приходять до висновку, що строк давності притягнення ОСОБА_7 до відповідальності становить лише 10 років з моменту вчинення злочину, а не 15 років, як передбачено нормою п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України за вчинення особливо тяжкого злочину.

Наголосив також на тому, що законодавцем не скасовано злочинність діяння - шахрайства у особливо великих розмірах, не пом`якшено кримінальну відповідальність або іншим чином не поліпшено становище особи, а виключно змінено нумерацію (номер) частини статті з ч. 4 ст. 190 КК України (редакція, що діяла у період 2009-2010 років) на ч. 5 ст. 190 КК України (редакція, що діяла з 23.08.2023).

Із частини 3 ст. 4 КК України випливає, що часом вчинення: а) одноактного злочину з формальним, у тому числі усіченим складом, є день вчинення відповідної дії чи бездіяльності; б) злочину, який характеризується двома діями, - день вчинення останньої дії; в) продовжуваного злочину - день вчинення останнього із тотожних діянь, які, будучи об`єднані єдиним злочинним наміром, утворюють вказаний вид одиничного злочину; г) триваючого злочину, який полягає у тривалому порушенні особою покладених на неї законом обов`язків, - день їх припинення за волею або всупереч волі винного (затримання особи, явка з повинною, добровільне виконання обов`язку, покладеного на особу під загрозою кримінального переслідування), або з часу настання подій, які трансформують його поведінку у незлочинну (наприклад, викрадення у винного зброї, яка незаконно зберігалась, смерть дитини, від утримання якої у формі сплати аліментів ухилявся винний); д) незакінченого злочину (якщо злочин було перервано на стадії готування чи замаху) - день, коли він був припинений з причин, що не залежали від волі винного.

Не можна залишити поза увагою і те, що часом вчинення закінченого злочину з матеріальним складом є час настання суспільно небезпечних наслідків.

Тобто, доведенню та встановленню під час судового розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України підлягають і час настання наслідків вчиненого злочину.

Наслідки злочину (незаконне відчуження із власності територіальної громади м. Харкова земельних ділянок) та заволодіння правами на земельні ділянки шляхом обману настали через деякий час після вчинення відповідної першої дії:

- 10.11.2009 ОСОБА_7 подав як голова ОК «ЖБК «Самшит» до Харківської міської ради заяву про надання у власність кооперативу земельних ділянок по вул. Авіаційній, 32, 32-А, 39 у м. Харкові загальною площею 1,1174 га для обслуговування та експлуатації житлових будинків;

- 16.02.2010 ОСОБА_7 подав підписану ОСОБА_10 заяву до Харківської міської ради про надання у власність кооперативу ОК «ЖБК «Мілленіум», земельної ділянки по вул. Шевченка, 327, у м. Харкові загальною площею 9,1908 га для будівництва житлової забудови;

- 11.02.2010 ОСОБА_11 повторно підробив від імені ОСОБА_8 підпис у заяві від 11.02.2010 про надання у власність ОК «ЖБК «Бархани» земельної ділянки загальною площею 26,1684 га в межах акта встановлення меж № 2069/05 від 12.09.2005 по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої) та земельної ділянки площею 10,5952 га в межах акта встановлення меж № 656/07 від 19.06.2007 по вул. Тополиній для будівництва житлової забудови і того ж дня без будь - яких додатків подав до Харківської міської ради.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений (закінчений/припинений).

На підставі розробленої технічної документації ТОВ «Геодезична фірма «СХМ» ОСОБА_12 , який діяв на підставі довіреності від 25.12.2009, виданої ОСОБА_7 , 31.12.2009, в управлінні Держкомзему у м. Харкові отримав державні акти ЯИ № 817315, ЯИ № 817316, ЯИ№ 817317 на право власності на земельні ділянки загальною площею 1,1174 га по вул. Авіаційній, 32, 32-А, 39 (Дзержинський район) м. Харкова. (ОК «ЖБК «Самшит»).

На підставі розробленої технічної документації ТОВ «Геодезична фірма «СХМ» ОСОБА_9 , який діяв на підставі довіреності, виданої ОСОБА_10 , 05.07.2010 в управлінні Держкомзему у м. Харкові отримав державний акт ЯЛ№ 189767 на право власності на земельну ділянку загальною площею 9,1908 га по вул. Шевченка, 327, м. Харкова. (ОК «ЖБК «Мілленіум»).

На підставі розробленої технічної документації ТОВ «Геодезична фірма «СХМ» ОСОБА_9 , який діяв на підставі довіреності, виданої нібито ОСОБА_8 , 03.09.2010 в управлінні Держкомзему у м. Харкові отримав державний акт ЯЛ № 189777 на право власності на земельну ділянку площею 26,1684 га по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої); державний акт ЯЛ№ 189775 на право власності на земельну ділянку площею 10,5952 га по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої); державний акт ЯЛ № 189776 на право власності на земельну ділянку площею 2,0565 га по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої).

Датою закінчення останнього епізоду заволодіння правами на майно шляхом обману в особливо великих розмірах є 03.09.2010 - дата набуття права власності на земельну ділянку площею 26,1684 га по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої), державний акт ЯЛ № 189777; на земельну ділянку площею 10,5952 га по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої), державний акт ЯЛ № 189775; на земельну ділянку площею 2,0565 га по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої), державний акт ЯЛ № 189776.

Оскільки шахрайство, вчинене у особливо великих розмірах є особливо тяжким злочином, необхідно застосовувати п`ятнадцятирічний строк давності, відлік якого починається з дати вчинення (завершення) останнього інкримінованого діяння, тобто з 03.09.2010, і за відповідних обставин, строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчується 03.09.2025.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків;

- відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК).

Обставиною, що виключає перебіг строків давності як диференційованих, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, так і загального, недиференційованого п`ятнадцятирічного строку, передбаченого ч. 2 ст. 49 КК України, є вчинення особою до закінчення зазначених строків злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину. Вчинення такого злочину перериває перебіг строків давності, у зв`язку з чим час, який сплив з дня першого вчиненого злочину до скоєння нового злочину, втрачає юридичне значення і не повинно братися до уваги судом. Обчислення строків давності у цьому разі починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3 ст. 49 КК України). При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Тобто, законодавцем чітко визначено наслідки переривання давності в разі вчинення особою нового злочину певного ступеня тяжкості до закінчення диференційованих строків.

Аналогічна позиція відображена викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 02 лютого 2023 року у справі № 73 5/1121/20, згідно якої: «вчинення особою в межах передбаченого частиною першою статті 49 КК України строку нового злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк і понад два роки, також не нівелює диференційованого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за попередній злочин. У цьому разі термін, передбачений частиною першою статті 49 КК, переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину. Тобто диференційований строк не замінюється на загальний, більш обтяжливий для особи, а лише відтерміновується його початок.»

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, за епізодом незаконного набуття права власності на земельну ділянку по вул. Тополиній (у районі вул. Квітучої) вчинено пізніше, аніж за епізодом незаконного набуття права власності на земельні ділянки загальною площею 1,1174 га по вул. Авіаційній, 32, 32-А, 39 (Дзержинський район) м. Харкова та за епізодом незаконного набуття права власності по вул. Шевченка, 327, м. Харкова.

Тобто строк перервався та необхідно брати для обрахунку початку обчислення строку давності час закінчення вчинення останнього епізоду вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У постанові від 17.10.2022 у справі № 686/13801/16-к Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що: «шахрайство, вчинене шляхом обману чи зловживання довірою, є закінченим кримінальним правопорушенням з моменту протиправного заволодіння чужим майном або придбання права на чуже майно»..

В свою чергу, заволодіння чужим майном вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд.

Згідно положень ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01.01.2013, визначено, що документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Таким чином, виключно після державної реєстрації прав на земельну ділянку, тобто після отримання державного акту на земельні ділянки, особа має право розпорядитися ним на власним розсуд, тобто злочин передбачений ч. 4 ст. 190 КК України вважається закінченим.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, повідомлявся неодноразово належним чином про час та місце судового засідання, причини неявки колегії суддів, не повідомив.

Колегія суддів, заслухавши клопотання, його обґрунтування, думки учасників судового провадження та дослідивши надані суду докази дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021р. по справі за № 521/8873/18, строк давності - це передбачений ст. 49 КК України, певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 49 КК особа, яка вчинила особливо тяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло 15 років.

Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 p. по справі 552/5595/18.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2, 4 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють її перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника обвинуваченого, закінчився 15-ти річний строк давності, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні.

Крім того, підсудному ОСОБА_7 під час судового розгляду у судовому засіданні, судом була роз`яснена суть обвинувачення та наслідки щодо закриття кримінального провадження на підставі приписів ст. 49 КК України, які йому були зрозумілі.

При цьому, судова колегія вважає, що невизнання у повному обсязі підсудним ОСОБА_7 свої вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України з наступних підстав.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Судова колегія зауважує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Судова колегія зазначає, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Судова колегія вважає, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. ( Зазначена правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19).

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з огляду на те, що злочини за яким обвинувачується ОСОБА_7 є особливо тяжкими, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`ятнадцяти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції, чинній на час вчинення злочину).

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 203, 284, 288, 369-372 КПК України, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, колегія судді, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 про закриття провадження у кримінальному провадження № 00000122 від 22.01.2018 року і звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 00000122 від 22.01.2018 року у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 190 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2