Єдиний унікальний номер 722/2721/24
Номер провадження 1-кп/722/64/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 23.11.2024 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим законом України № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а також на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, ОСОБА_4 , 23.11.2024 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території м. Чернівці, зустрів раніше підшуканих невстановленою слідством особою чоловіків з числа громадян України, яким достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України,та які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя м. Харків, який за вказівкою невстановленої слідством особи, заздалегідь перерахував грошові кошти за послуги щодо його незаконного переправлення через кордон в сумі 4000 доларів США на вказаний невстановленою слідством особою рахунок та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя смт. Делятин Івано-Франківської області, який за вказівкою невстановленої слідством особи, заздалегідь перерахував грошові кошти за послуги щодо його незаконного переправлення через кордон в сумі 5000 євро на вказаний невстановленою слідством особою рахунок.

Надалі ОСОБА_4 , діючи на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, організував посадку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до автомобіля марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та розпочав рух в напрямку лінії розмежування державного кордону України та Республіки Молдова, а саме в напрямку м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області за наданими невстановленою слідством особою координатами місця висадки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в напрямку 0095 прикордонного знаку.

Керуючи автомобілем марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху в напрямку розмежування ділянки державного кордону України та Республіки Молдова, ОСОБА_4 на виконання заздалегідь розробленого невстановленою слідством особою плану вживав заходів щодо об`їзду контрольних постів по маршруту слідування, а також перебуваючи в салоні автомобіля марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , обумовив ОСОБА_6 необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 200 євро, які останній додатково мав передати за вказівкою невстановленої слідством особи за переправлення його через державний кордон України.

Близько 21.20 год. 23.11.2024 року автомобіль марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , в салоні якого знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, був зупинений працівниками ДПС України під час руху по території прикордонно-контрольованого району в адміністративних межах с. Коболчин Дністровського району Чернівецької області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

09.09.2025 року у порядку, передбаченому ст. 338 КПК України, прокурор ОСОБА_3 , у зв`язку із зміною обсягу обвинувачення, оскільки під час судового розгляду стали відомі нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склала обвинувальний акт, погоджений 08.09.2025 року керівником Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та надала його суду.

Згідно зміненого обвинувального акту, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався, у зв?язку з чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, вчинив злочин, пов?язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а також на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, ОСОБА_4 на автомобілі марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , прибув на початку листопада 2024 року, точний час органом досудового розслідування не встановлений, до селища Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, де зустрів раніше підшуканого невстановленою слідством особою чоловіка з числа громадян України, якому достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та який бажав незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя селища Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області. При цьому ОСОБА_4 за вказівкою невстановленої слідством особи отримав від ОСОБА_7 готівкою грошові кошти у сумі 3350 доларів США та 1000 євро в якості оплати за подальше незаконне переправлення через державний кордон та повинен був надалі передати їх невстановленій слідством особі.

Пізніше 22.11.2024 року ОСОБА_4 за вказівкою тієї ж невстановленої слідством особи на автомобілі марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , прибув до селища Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, звідки забрав ОСОБА_7 та вирушив до м. Чернівці. Перебуваючи у м. Чернівці, ОСОБА_4 привіз ОСОБА_9 до одного з готелів та сказав поселитись там на добу.

Наступного дня 23.11.2024 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 забрав ОСОБА_7 з готелю та поблизу однієї з АЗС у м, Чернівці зустрів та організував посадку до свого транспортного засобу ще одного раніше підшуканого невстановленою слідством особою чоловіка з числа громадян України, якому достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та який бажав незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя м. Харків, який за вказівкою невстановленої слідством особи, заздалегідь перерахував грошові кошти за послуги щодо його незаконного переправлення через кордон в сумі 4000 доларів США на вказаний невстановленою слідством особою рахунок.

Надалі ОСОБА_4 , діючи на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, розпочав рух в напрямку лінії розмежування державного кордону України та Республіки Молдова, а саме в напрямку м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області за наданими невстановленою слідством особою координатами місця висадки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в напрямку 0095 прикордонного знаку.

Керуючи автомобілем марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху в напрямку розмежування ділянки державного кордону України та Республіки Молдова, ОСОБА_4 на виконання заздалегідь розробленого невстановленою слідством особою плану, вживав заходів щодо об?їзду контрольних постів по маршруту слідування, а також перебуваючи в салоні автомобіля марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , обумовив з ОСОБА_6 передачу йому грошових коштів у сумі 200 євро, які останній додатково мав надати безпосередньо ОСОБА_4 за вказівкою невстановленої слідством особи за переправлення його через державний кордон України.

Близько 21.20 год. 23.11.2024 року автомобіль марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , в салоні якого знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, був зупинений працівниками ДПС України під час руху по території прикордонно-контрольованого району в адміністративних межах с. Коболчин Дністровського району Чернівецької області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю. Пояснив, що взимку 2024 року з ним зв`язався товариш ОСОБА_10 , який знав що ОСОБА_4 перебуває у важкому матеріальному становищі, ОСОБА_11 звернувся за допомогою, щоб відвезти двох людей до кордону за винагороду 1000 доларів США, яку він мав отримати пізніше. Знав чим займається ОСОБА_12 , і чим це загрозує ОСОБА_4 . Необхідно було поїхати в Закарпатську область, забрати у ОСОБА_7 за місцем його проживання грошові кошти. Забрав 6 тис дол.США і 1 тис Євро, точну суму назвати не може, оскільки були і долари, і євро, а гроші не перераховував, отримані кошти мав передати в Чернівцях біля дріжзаводу на заправці іншій людині на ім`я ОСОБА_13 . Інформували через WhattsApp і Telegram щодо інформації, звідки забрати від однієї людини кошти і передати ці кошти іншій людині. Після чого йому сказали чекати тиждень-два, йому подзвонять, і скажуть куди їхати. Після спливу певного часу прийшло повідомлення з інформацією, куди він має їхати та в який день. Так, він мав о 18:00 вечора забрати двох людей в районі Калічанки, одного пасажира, а саме ОСОБА_6 , забрати біля заправки, навпроти якої знаходився хостел, звідки забрати другого пасажира - ОСОБА_7 . Напередодні ОСОБА_7 він привіз у м.Чернівці, де останній перебував добу у хостелі. ОСОБА_12 вказав, куди везти даних пасажирів. ОСОБА_12 дав номер ОСОБА_6 і сказав його набрати, щоб зустріти і забрати.

Зі слів ОСОБА_4 , в той він день зустрів двох людей та мав довести в м.Сокиряни. Перевозив на автомобілі Рено Кенго, який був взятий в оренду. Рухався в сторону н.п. Сокиряни, ОСОБА_12 скинув йому точку призначення з дорогою, де кінцевою точкою був н.п.Сокиряни, біля залізничних шляхів. Завданням ОСОБА_4 , з його слів, було відвезти до точки, подальший перетин кордону пасажирами не знав, як має відбуватись. Весь час їхав по навігатору, блокпостів не було. Побачив, що хтось їде, й звернув на кільці біля хребта на Новодністровськ і автомобіль зупинили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що 23.11.2024 року йому була передана оперативна інформація щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 КК України. Того ж самого дня ввечері на околиці н.п.Коболчин було зупинено військовослужбовцями ДПС України транспортний засіб Рено Кенго сірого кольору, в якому знаходились троє громадян України: один пасажир - житель Харківської області, інший - Івано-Франківської або Чернівецької області, за кермом перебувавав обвинувачений ОСОБА_4 . Під час опитування даних громадян було встановлено, що останні мали намір незаконно перетнути державний кордон України в республіку Молдова. Функції особи, яка здійснювала доставлення вищевказаних пасажирів виконував ОСОБА_4 . Пасажири мали при собі паспорти громадян України для виїзду закордон. Пасажири повідомляли, що блокпости не проїзджали, документи в них не перевіряли. Пасажири вказували, що гроші сплатили за допомогою електронного гаманця. Кантемір повідомив при затриманні, що його просив знайомий підвезти осіб. Працівниками поліції складались процесуальні документи, які саме, свідок ОСОБА_14 назвати не може.

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним в судовому засіданні, повідомив суду, що з обвинуваченим особисто не знайомий. 23.11.2024 року працівниками ДПС України відділу Сокиряни спільно з працівниками СБУ Чернівецької області на околиці н.п. Коболчин за 3-5 км від кордону, було зупинено т/з Рено Кенго, в якому знаходилсь троє громадян України - ОСОБА_4 і двоє осіб, які мали намір перетнути державний кордон за грошові кошти у розмірі 4 і 5 тис. Євро. Після зупинки було здійснено дзвінок на лінію 102. Про подію стало відомо з оперативної інформації. На місце події здійснювало виїзд орієнтовно 5-7 людей. Сам свідок ОСОБА_15 підїхав через 5-7 хв, коли транспортний засіб був зупинений. Знає, що за кермом був ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_15 , він прибув, коли затримані особи були вже не в авто, особи стояли без кайданок. Під час опитування осіб він був присутній, відомості щодо здійснення оплати чув. Один із затриманих здійснив переказ через термінал, інший через обмінник. Інформації щодо сплати винагороди ОСОБА_4 не повідомляли. У пасажирів, які мали намір незаконно перетнути кордон України, були наявні паспорти громадян України для виїзду закордон. Про намір перетину пасажирами кордону стало відомо з їх слів та слів ОСОБА_4 , який мав доставити їх в н.п. Сокиряни

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , вина ОСОБА_4 підтверджується, в тому числі, дослідженими письмовими доказами, які визнані судом належними та допустимими, а саме:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000373, згідно якого відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України, внесені уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2024 року;

-повідомленням від 31 Прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення від 23.11.2024 року, згідно якого 23.11.2024 року о 21:20 на п/н «ПП» (спільно з офіцерами ПОРВ, співробітниками Дністровського РВ УСБУ в Чернівецькій області та в/сл впс «Сокиряни») на напрямку 0095 п/зн., (5000 м від державного кордону, України) на околиці н.п. Коболчин затримано т/з марки «RENAULT KANGO», в салоні якого перебували 1 пособник - ОСОБА_4 , який здійснював доставку осіб призовного віку до державного кордону України, за що повинен був отримати грошові кошти в розмірі 1000 доларів США. Також в салоні вищевказаного транспортного засобу перебували 2 громадянина України: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких ОСОБА_4 мав в незаконний спосіб переправити через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 5000 євро з кожного. Окрім цього оперативним складом, було встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_12 (знаходиться в Німеччині), який здійснював організацію вищевказаної діяльності, надавав вказівки вказаним особам, отримував грошові кошти, керував діями вищевказаних осіб;

-протоколом огляду місця події від 23.11.2024 року, згідно якого на автомобільній дорозі Р-63 (ділянка дороги 74+700м) на кругу, який розташований в урочищі «Грибок» с.Коболчин виявлено автомобіль марки «RENAULT KANGO» д.н.з. НОМЕР_2 , три мобільні телефони та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2024 року та таблицями ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , як водія автомобіля, який віз його з м.Чернівці до кордону з республікою Молдова;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2024 року та таблицями ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 , як водія автомобіля, який віз його з м.Чернівці до кордону з республікою Молдова;

-протоколом огляду мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_4 від 29.11.2024 року та фототаблицями ілюстрацій до нього, відповідно до якого у вказаному телефоні в ході огляду додатку «Telegram», встановлено, що користувач користується обліковим записом « ОСОБА_16 »,зареєстрованим за мобільним номером НОМЕР_4 (фото №7 фототаблиці). В ході подальшого огляду застосунку було виявлено листування із користувачем облікового запису, що ймовірно належить громадянину України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (фото №9-15 фототаблиці). Також, в ході огляду застосунку «Telegram» було виявлено листування із користувачем облікового запису « ОСОБА_17 ». В листуванні були виявлені також голосові аудіофайли, що стосуються організації незаконного переправлення громадян України призивного віку через державний кордон України (фото №16-20 фототаблиці). В ході огляду додатку «WhattsApp», було встановлено, що користувач користується обліковим записом, зареєстрованим за мобільним номером - НОМЕР_5 . В ході подальшого огляду застосунку було виявлено листування із користувачем облікового запису « ОСОБА_18 », зареєстрованим за мобільним номером НОМЕР_6 , що ймовірно належить громадянину України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (фото №22-64 фототаблиці). Так, з даним користувачем неодноразово вівся діалог про отримання та перекази грошових коштів, як на банківський рахунок ОСОБА_4 , так і готівкою для передачі іншим особам та отримання власної частки. В ході подальшого огляду застосунку «WhattsApp» було виявлено листування із користувачем облікового запису, зареєстрованого за мобільним номером - НОМЕР_7 , що ймовірно належить громадянину України ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН - НОМЕР_8 (фото №65-70 фототаблиці). В ході огляду додатку «Telegram», було виявлено листування із користувачем облікового запису « ОСОБА_20 », зареєстрованого за мобільним номером - НОМЕР_7 , що ймовірно належить громадянину України ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН - НОМЕР_8 (фото № 71-75 фототаблиці). В ході огляду додатку «Telegram», було виявлено листування із користувачем облікового запису « ОСОБА_21 », зареєстрованого за мобільним номером - НОМЕР_9 , що ймовірно належить громадянину України ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН - НОМЕР_10 (фото № 76-77 фототаблиці). В ході огляду системного додатку «Нотатки» були виявлені записи, які мають відношення до організації незаконного переправлення осіб призивного віку через державний кордон України (фото № 78-84 фототаблиці) Під час огляду додатку «Google maps», в історії пошуку були виявлені координати місця, де ОСОБА_4 здійснював висадку громадян України призивного віку, після чого вони в пішому порядку направлялися до лінії державного кордону України з метою його незаконного перетину (фото № 85-86 фототаблиці). В ході огляду інтернет браузеру «Safari», в розділі «Історія», були виявлені запити та інтернет-посилання, які пов`язані із організацією незаконного переправлення громадян України призивного віку через державний кордон України (фото № 87-90 фототаблиці). Під час огляду системного додатку «Телефон» в розділі «Недавні», був виявлений перелік дзвінків, які здійснював ОСОБА_4 напередодні та під час здійснення злочинних дій (фото № 91-103 фототаблиці). В ході огляду системного додатку «Карти», в розділі «Недавні» було виявлено пошукові запити «Крутенькі, Чернівецька область» та «Поставлений маркер», яким була відмічена польова дорога, що знаходиться в територіальних межах с. Крутеньки Дністровського району Чернівецької області, яку ОСОБА_4 використовував для об?їзду контрольного посту ДПС України, що розташовується на автошляху «Р-63 Данківці - КПП Сокиряни» неподалік с. Лівинці Дністровського району Чернівецької області (фото № 104-106 фототаблиці);

-протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_7 від 27.11.2024 року та фототаблицями ілюстрацій до нього, відповідно до якого, у вказаному телефоні зафіксовано в ході огляду месенджеру «Телеграм» виявлено бесіду із контактом, який підписаний як «.»;

-протоколом огляду мобільного телефону«Iphone 5» свідка ОСОБА_6 від 27.11.2024 року та фото таблицями ілюстрацій до нього, відповідно до якого, у зв`язку із відсутністю відомостей про пароль доступу оглянути додатки та месенджери встановлені на вказаному телефоні не представилось можливим;

-протоколом огляду мобільного телефону «Iphone 7» свідка ОСОБА_6 від 27.11.2024 року та фототаблицями ілюстрацій до нього, відповідно до якого, у зв`язку із відсутністю відомостей про пароль доступу оглянути додатки та месенджери встановлені на вказаному телефоні не представилось можливим;

-постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.12.2024 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП;

-постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.12.2024 року про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП;

-постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 25.12.2024 року, згідно якої виділено з кримінального провадження № 0000373 від 23.11.2024 року в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та витягом з ЄРДР від 25.12.2024 року про реєстрацію кримінального провадження (виділення матеріалів досудового розслідування) №0000404;

- DVD диск, на якому зафіксовано допит свідка ОСОБА_7 від 25.11.2024 року, проведений в порядку ст.225 КПК України, під час якого останній пояснив, що мав намір виїхати за кордон та шукав способи. Родич, який виїхав за кордон, розповів, що через Телеграм канал знайшов спосіб, як перетнути кордон, на що він відповів, що теж хотів б виїхати. Після чого до нього, приблизно кінець жовтня-початок листопада 2024 року, зателефонував контакт «.». Номер не висвічувався, телефонувати до нього не міг. Дзвонити міг йому тільки контакт «.», який скинув йому карту, на якій було відмічено, скільки йти до кордону. Після перегляду даного зображення повідомлення видалилось. Будь-яких дзвінків чи переписок не збереглось, оскільки контакт «.» сказав одразу все видаляти.

Так, до нього зателефонував контакт «.» та повідомив вартість перетину кордону у розмірі 5 тис євро, які потрібно скинути наперед через гаманець ТРК, та вказав, що від 600 метрів до кілометра потрібно перебігти до кордону, супровід здійснюватись не мав. Суму 1000 Євро переводив у гривнях, а саме 40 тис. грн. через термінал, реквізити карти йому повідомили, коли він підійшов до терміналу. Прізвища, на які скидував кошти не пам`ятає. Контакт «.» вказував, щоб скинув всі гроші через платіжну систему ТРК, одак платіжну систему, через яку скидати гроші не знав, та не знав, як нею користуватись, а тому переказав гроші через термінал. Через день-два після переказу коштів у розмірі 40 тис.грн., до нього (недалеко від його місця проживання) приїхав водій ОСОБА_4 , якому передав решту коштів у розмірі 3350 дол. США та 1000 Євро. В п`ятницю по нього приїхало авто Рено Кенго сіре у с.Делятин (місце проживання свідка), за кермом був тільки водій (який попоредньо забирав у нього кошти за перетин кордону) та поїхали у м.Чернівці, де поселився у готель, що знаходиться біля заправки у м.Чернівці. Зняв номер на добу, зранку в суботу подзвонили в Телеграм, що по нього ввечері приїдуть. Приїхав водій ОСОБА_4 , той же, що отримував кошти на автомобілі Рено Кенго, сірого кольору. В автомобілі був водій ОСОБА_4 і ще один пасажир, який сидів спереду, на ім`я ОСОБА_23 , та поїхали в сторону державного кордону. По дорозі подзвонив контакт «.», який сказав поставити маячок у Телеграмі для відстеження його локації, повідомив, що далеко йти не треба, перед колією повернути на ліво, перейти колію і зайти прямо в посадку, посадку пройти і буде кордон Молдови, коли будуть під`їзджати, щоб скинув локацію. Блокпостів по дорозі не було, дороги не знає, оскільки не місцевий. У якомусь населеному пункті біля кільця та заправки їх автомобіль було зупинено, а їх затримали.

- DVD диск, на якому зафіксовано допит свідка ОСОБА_6 від 25.11.2024 року, проведений в порядку ст.225 КПК України, під час якого останній пояснив, що тиждень або трішки більше до затримання, в додатку Телеграм у групі «допомога в мобілізації» чи в «повістковій» групі, точно назвати не зміг, наткнувся на коментар «допоможу з виїздом за кордон» та вирішив зв`язатись. Аватарки у контакту не було, контакт був підписаний знаком «.», номеру телефону видно не було. В основному дзвонив контакт «.», декілька раз сам телефонував для уточнення інформації. Контакт «.» пояснив умови перетину кордону, а саме, що заберуть у м.Чернівці та довезуть до умовного місця, звідки потрібно буде піти у напрямку лісу і перейти кордон з республікою Молдова. Попередньо була озвучена сума в 4 тис. без зазначення валюти, він зрозумів це як 4 тис. доларів США. В подальшому вияснилось, що сума оплати була 4 тис.Євро. Пізніше йому було озвучена суму, яку має доплатити, оскільки оплатив 4 тис.доларів США, різниця складала 200 євро, яку мав передати тому, хто буде відвозити. Контактів водія, який мав перевозити, не скидали. Після перетину кордону мав бути сам по собі, супроводу не передбачалось. Переписок з користувачем «.» не збереглось, оскільки йому сказали видалити їх.

Коли домовились щодо перетину кордону, з ним зв`язалися та дали посилання чи сам зв`язався, не пам`ятає, щодо переказу коштів. При цьому уточнили, яка сума та у якій валюті, якими купюрами (нові чи старі), вказали адресу куди принести та віддати кошти, та назвали код-пароль для передачі коштів. Він прийшов в обмінний пункт (каса) у м.Харків, назвав код-пароль, віддав суму в розмірі 4 тис.дол.США, чек не видавали, де і вияснилось, що сума оплати мала бути 4 тис.Євро, та пізніше перед виїздом йому було озвучена суму, яку має доплатити, оскільки оплатив 4 тис.доларів США, то різниця складала 200 євро, яку мав передати водію, який буде перевозити до кордону. Свідок вказав, що повідомив контакт «.», що кошти відправив, а контакт «.» підтвердив, що кошти отримав та сказав, що в кінці тижня буде перетин кордону, щоб до кінця тижня приїхав в м.Чернівці. У м.Чернівці зустрінуть і відвезуть до кордону. У вівторок чи середу свідок виїхав у Івано-Франківськ, а в суботу з Івано-Франківська приїхав в м.Чернівці. Та ж людина, з якою зв`язувався, а саме контакт «.» прислав координати місця, куди потрібно прибути десь орієнтовно в районі залізничного вокзалу, куди він і прибув. Прибув на місце в 16:30, через деякий час зателефонував невідомий номер, уточнили, де він знаходиться, на що відповів, що знаходиться на місці, та йому повідомили, що неподалік припарковна машина, в яку він має сісти, а саме авто Рено «пиріжок» сірого кольору. В атомобілі на місці водія сидів чоловік. Вони поїхали містом, неподалік підібрали ще одного чоловіка, який сів позаду нього, якого, як стало відомо, звати « ОСОБА_24 ». Потім зупинились на заправці і вподальшому відправились в дорогу, рухались по дорозі асфальтованій, потім повернули на дорогу, де не було активного руху машин, та виїхали на асфальтовану дорогу з активним рухом, потім знову звернули і вподальшому виїхали на асфальтовану дорогу. На тему перетину кордону по дорозі не спілкувались. Водій рухався по навігатору. Блокпостів по дорозі не проїзджали, по дорозі їх не зупиняли. Неподалік м.Сокиряни їх підрізав автомобіль, та було затримано. Доразрахунок за перетин кордону не здійснював, кошти в розмірі 200 євро, які мав передати водію, мав при собі, водій питав, чи він має віддати якісь кошти, уточнив суму, так суму так не передав.

Сторона обвинувачення на підставі показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , вищевказаних письмових доказів ставить у вину ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, надання засобів та усунення перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Суд, вирішуючи питання, що входить до його компетенції, як то: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, діє в рамках пред`явленого обвинувачення.

Втіленням принципу справедливості судового розгляду є покладення тягаря доведення вини на сторону публічного обвинувачення. Суд може тільки надати оцінку тим обставинам, які викладені в обвинувальному акті і пересвідчитись, що вони підтверджуються належними, і допустимими доказами таким чином, щоб переконати навіть незацікавлену сторонню особу в тому, що обвинуваченим був вчинений зазначений злочин.

Оцінюючи склад злочину, суд враховує наступне.

Так, безпосереднім об`єктом злочину є - встановлений порядок перетинання державного кордону України.

З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням таких діянь: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його.

Незаконним переправленням через державний кордон України є переправлення через державний кордон України:

1) будь-яким способом поза відповідними пунктами пропуску;

2) у пунктах пропуску, але без відповідних документів;

3) у пунктах пропуску, але за документами, які містять недостовірні відомості про особу;

4) у пунктах пропуску, але без дозволу відповідних органів влади.

Такі дії можуть бути вчинені у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, які відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності.

Із суб`єктивної сторони цей злочин вчиняється з прямим умислом.

Сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, полягало у наданні засобів та усуненні перешкод щодо незаконного переправлення, а саме в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , забрав на автомобілі з м. Чернівці та привіз ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в напрямку лінії розмежування державного кордону України й Республіки Молдова (до с. Коболчин Дністровського району Чернівецької області), вживаючи заходів щодо об?їзду контрольних постів по маршруту слідування, з метою їх незаконного переправлення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що полягало у фактичній домовленості обвинуваченого з невстановленою особою щодо перевезення осіб до кордону, з корисливих мотивів, що з показів обвинуваченого у судовому засіданні полягало у майбутньому отриманні грошової винагороди у розмірі 1000 доларів США, яке інкримінується обвинуваченому, доведено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідків.

Зазначене в своїй сукупності та системному аналізі разом з іншими дослідженими доказами свідчить про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа №148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 року (справа №760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Верховний суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК України ) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, охоронювані законом відносини, на які посягає вчинене протиправне діяння, зокрема недоторканість державного кордону в умовах воєнного стану, не визнання вини обвинуваченим, а також дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують покарання.

Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України суд визнає повне визнання ним вини, щире каяття, вчинення кримінального правопорушення вперше, не перебування на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, наявність у нього на утриманні батьків, які є непрацездатними, а саме батько є інвалідом першої групи підгрупи Б, збіг тяжких особистих і сімейних обставин, позитивну характеристику з місця проживання, а також те, що ОСОБА_4 виконував роль виконавця у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, є вчинення даного кримінального правопорушення в умовах воєнного стану.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Санкцією частини 3 статті 332 КК України визначено, що за дії, які передбачені в диспозиції вказаної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку Верховного суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Суди зобов`язані встановити не лише наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).

Беручи до уваги обставини справи, що пом`якшують покарання, зазначені вище, також особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, на його утриманні перебувають батьки, які страждають захворюваннями та потребують постійного стороннього догляду, збіг тяжких особистих та сімейних обставин, а також те, що ОСОБА_4 виконував роль виконавця у вчиненні даного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч.3 ст.332 КК України є недоцільним, у зв`язку з чим при призначенні покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.

Таким чином, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 основного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, із застосуванням положення ст. 69 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ст. 332 ч. 3 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд враховує те, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС у справі 295/5493/22 від 04.04.2023 року, такий вид покарання як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю може застосовуватися як до осіб, які вже обіймають певні посади або здійснюють відповідну діяльність, так і до осіб, які такі посади можуть обійняти в майбутньому, або ж у майбутньому можуть здійснювати відповідну діяльність. Тому обвинуваченому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права займатись діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий корисливий злочин, суд вважає, що йому слід призначити додаткове покарання у виді конфіскації всього належного майна, за винятком житла, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Призначення вказаного покарання буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України строком на 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного майна, за винятком житла.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 змінити із застави на тримання під вартою і взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно, а строк відбування покарання обраховувати йому з моменту взяття під варту, тобто з 26 листопада 2025 року.

У строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк перебування під вартою з 24 листопада 2024 року по 03 грудня 2024 року.

Грошові кошти у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, 00 копійок, що внесені ним на рахунок: UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , банк: Держказначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача: 820172, відповідно до квитанції до платіжної інструкції №85 від 03.12.2024 року згідно ухвали слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.11.2024 року повернути заставодавцю ОСОБА_25 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.11.2024 року, на автомобіль марки «Renaul Kango», д.н.з. НОМЕР_2 в частині розпорядження (відчуження), 3 (три) мобільні телефони, а саме: Iphone 5, Iphone 7, Iphone 12, які поміщено до сейф-пакету INZ1069073, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; та мобільний телефон «Iphone XS с/н НОМЕР_13», який було вилучено у ОСОБА_4 під час затримання в порядку ст.208 КПК України, що було помішено до сейф-пакета PSP1040348 - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «Renaul Kango», д.н.з. НОМЕР_2 - повернути власнику;

- мобільні телефони «айфон 5», «айфон 7», який належить ОСОБА_6 - повернути власнику;

- мобільний телефон «айфон 12», який належить ОСОБА_7 - повернути власнику;

- мобільний телефон «Iphone XS с/н НОМЕР_13, imei№ НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 », який належить ОСОБА_4 - конфіскувати в дохід держави.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1