ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури, захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 30 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою клопотання начальника ВРОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області задоволено та застосовано щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого ТОВ „Гребінка Агротех, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.02.2026 року. Визначено заставу в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 грн. із визначенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

28.10.2025 відповідно до наказу № 24 директор ТОВ «МАДЕГ» ОСОБА_9 призначив ОСОБА_10 на посаду агронома із захисту рослин. Після цього ОСОБА_9 зобов`язав ОСОБА_10 провести перевірку основних засобів підприємства, фактичної наявності великої рогатої худоби, використання коштів підприємства, обліку зібраного врожаю 2025 року та правильності відображення зазначених операцій у первинній бухгалтерській документації за період перебування ОСОБА_8 на посаді заступника директора вказаного підприємства. Після завершення перевірки ОСОБА_10 мав обійняти посаду заступника директора ТОВ «МАДЕГ» замість ОСОБА_8 та здійснювати подальше управління підприємством.

Під час ознайомлення з діяльністю підприємства ОСОБА_10 стало відомо про недостачу великої рогатої худоби, зерна врожаю 2025 року, а також заниження обсягів надою молока.

24.11.2025, близько 09.40 год., виконуючи доручення директора підприємства, ОСОБА_10 прибув на територію молочно-товарної ферми ТОВ «МАДЕГ», розташованої за адресою: Полтавська область, Лубенський (Гребінківський) район, Гребінківська ОТГ, с.Березівка, вул.Лугова, 41, де розпочав фактичний огляд великої рогатої худоби та перевірку реальних обсягів надоїв молока.

У цей час на територію зазначеного господарства, де перебував водій підприємства ОСОБА_11 , прибув ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 .

Побачивши ОСОБА_10 та усвідомлюючи, що він здійснює перевірку діяльності підприємства, ОСОБА_8 , діючи умисно та з метою перешкоджання його законній діяльності, підійшов до нього, почав хапати за одяг та висловлювати претензії щодо проведення ним перевірки.

Під час спроб ОСОБА_10 отримати пояснення щодо невідповідності даних обліку майна підприємства фактичному стану, у ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник спільний злочинний умисел, спрямований на залякування ОСОБА_10 з метою примушування його відмовитися від проведення перевірки та звільнитися з роботи за власним бажанням шляхом застосування фізичного насильства, погроз і заподіяння фізичних та моральних страждань.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, незаконно завели ОСОБА_10 до приміщення товарно-молочної ферми (коровника), фактично позбавивши його можливості вільно пересуватися та істотно обмеживши його особисту свободу. Усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою примусити ОСОБА_10 діяти проти своєї волі та спонукати його до відмови від проведення перевірки, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 застосували до нього фізичне насильство, яке спричинило сильний фізичний біль, а також умисно і грубо принизили його честь та гідність у присутності інших працівників підприємства, які перебували в приміщенні.

Зокрема, ОСОБА_8 , з метою подолання опору ОСОБА_10 , його залякування та примушування до відмови від виконання посадових обов`язків, наніс йому не менше трьох ударів кулаком у ділянку обличчя, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу. Після цього ОСОБА_8 , використовуючи безпорадний стан ОСОБА_10 , сів на нього зверху та продовжив умисно наносити удари кулаками в ділянку обличчя, завдавши не менше семи ударів, чим посилив його фізичні та моральні страждання.

Надалі, коли ОСОБА_10 перебував на підлозі у безпорадному стані та почав втрачати свідомість, до нього застосовано подальше насильство у вигляді численних ударів ногами в ділянку тулуба, рук та обличчя, яке він намагався прикрити руками. Під час заподіяння тілесних ушкоджень, а також після цього, ОСОБА_8 , усвідомлюючи реальність сприйняття своїх слів потерпілим, висловлював на його адресу погрози вбивством у разі продовження перевірки та перешкоджання їх незаконній діяльності, чим посилив фізичні та моральні страждання ОСОБА_10 .

Після цього ОСОБА_8 підняв ОСОБА_10 на ноги, створивши умови для подальшого застосування насильства, а ОСОБА_11 , діючи узгоджено та з єдиним злочинним умислом, наніс ОСОБА_10 сильний удар у ділянку обличчя, внаслідок чого йому спричинено рвану рану верхньої губи з активною кровотечею.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_8 з метою залякування ОСОБА_10 та примушування його не звертатися до правоохоронних органів, висунув вимогу звільнитися з роботи за власним бажанням. Одночасно повідомив про нібито загибель попередника ОСОБА_10 внаслідок умисного пошкодження гальмівної системи автомобіля та, використовуючи зазначену інформацію як засіб психологічного тиску, погрожував застосуванням аналогічного насильства.

Крім того, ОСОБА_8 заявив, що у разі відмови ОСОБА_10 припинити свою діяльність та звільнитися з підприємства, щодо нього систематично, з періодичністю щотижня, застосовуватиметься фізичне насильство, а також висловив погрозу його зникнення, чим створив реальну та безпосередню загрозу життю і здоров`ю потерпілого та істотно посилив психологічний тиск.

У подальшому ОСОБА_10 у супроводі ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , приблизно о 12.30 год., примусово доставили до КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування», де йому надано первинну медичну допомогу. Під час поїздки ОСОБА_11 , діючи узгоджено з ОСОБА_8 , у грубій формі продовжував висловлювати щодо ОСОБА_10 погрози та примушував не повідомляти медичним працівникам обставини отримання тілесних ушкоджень, чим здійснював психологічний тиск і перешкоджав фіксації наслідків злочину.

У свою чергу ОСОБА_10 сприйняв погрози ОСОБА_8 та ОСОБА_11 як реальні та небезпечні для життя і здоров`я, у зв`язку з чим, побоюючись за власну безпеку, відмовився повідомляти медичним працівникам обставини отримання тілесних ушкоджень. Йому накладено шви на верхню губу та рекомендовано подальше медичне обстеження.

Наступного дня через погіршення стану здоров`я ОСОБА_10 госпіталізовано до 2-ї міської клінічної лікарні м.Полтава.

24.11.2025 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України внесено до ЄРДР за №0000223.

26.11.2025 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України внесено до ЄРДР за №0000223.

26.11.2025 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України внесено до ЄРДР за №0000223.

26.12.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання чи обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказує, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, є необґрунтованою та такою, що не підтверджена жодним належним та допустимим доказом.

Слідчим суддею не враховано, що підозрюваний постійно проживає за однією адресою разом зі своєю сім`єю, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, позитивно характеризується, має бездоганну репутацію (неодноразово нагороджувався державними та громадськими відзнаками, грамотами та подяками), займається волонтерською діяльністю та допомагає силам оборони України. Наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, ОСОБА_8 не має.

При цьому, слідчий суддя, в достатній мірі не врахувавши дані про майновий та сімейний стан підозрюваного, визначив занадто великий розмір застави, який є завідомо непомірним для ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вказав, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, всупереч положенням ч.4 ст.183 КПК України, визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. При цьому не врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , прокурора, які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Як вбачається матеріалів провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагають приписи ст.178 КПК України та всупереч твердженням апелянта.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність підозри спростовуються таким.

З огляду на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену, зокрема, у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, про наявність обґрунтованої підозри свідчать, зокрема, дані, відображені в показаннях підозрюваного ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , заявах про кримінальне правопорушення від 26.11.2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 01.12.2025 року, протоколі огляду місця події від 18.12.2025 року, протоколі огляду від 25.12.2025 року, фотознімках, витягу з ЄРДР та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Твердження щодо безпосередньої оцінки наявних в матеріалах провадження доказів не впливають на визначення обґрунтованості підозри, а повинні оцінюватись судом при розгляді кримінального провадження по суті.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, свідчить те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

ОСОБА_8 підозрюється у катуванні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, з метою залякування та примушування вчинити дії, що суперечать її волі, а тому існує ризик того, що він може незаконно впливати на інших підозрюваних, потерпілого, свідків, експертів з метою зміни ними чи відмови від своїх показань.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчить те, що на даний час не встановлено місцезнаходження оригіналів фінансово-господарської документації.

При цьому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може продовжити вчинення протиправної діяльності проти життя та здоров`я особи.

Інші, більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Наявність позитивно характеризуючих особу підозрюваного даних не спростовує висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про виключення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є необґрунтованими.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України.

Виключення із цього правила встановлені приписами частини четвертої зазначеної статті, яка вказує, що суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів, передбачених статями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КПК України, із врахуванням обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Отже, норми ч.4 ст.183 КПК України, на які посилається прокурор, не є безумовними та передбачають право суду, а не його обов`язок.

При цьому слідчий у своєму клопотанні не просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, тому за змістом ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя не має право обрати більш суворий запобіжний захід.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 постійно проживає за однією адресою разом зі своєю сімєю, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, позитивно характеризується, має бездоганну репутацію (неодноразово нагороджувався державними та громадськими відзнаками, грамотами та подяками), працевлаштований, активно займається волонтерською діяльністю та допомагає силам оборони України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. За період часу, коли було внесено кошти в рахунок визначеної слідчим суддею застави, по даний момент підозрюваний порушень встановлених слідчим суддею обов`язків не допускав, як і не вчиняв будь-яких дій щодо перешкоджання встановленню істини у справі чи ухилення від органу досудового розслідування чи суду.

Доводи апеляційної скарги захисника про зменшення застави, розмір якої є непомірним для підозрюваного, є також необґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, визначена слідчим суддею застава в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн, тобто поза визначеними п.2 ч.5 ст.182 КПК України межами, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на думку колегії суддів, є достатньою у співставленні з існуючими ризиками, даними про особу підозрюваного.

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з цим апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 30 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4