Провадження № 1-кс/185/1090/25
У Х В А Л А

27 грудня 2025 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , у присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слов`янка, Межівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має неповну середню, одружений, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки ВЧ НОМЕР_1 , раніше судимого, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -

В С Т А Н О В И В :

Клопотанням слідчого, яке надійшло до суду 27 грудня 2025 року, погодженим прокурором, порушується питання про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 року № 346 ОСОБА_6 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 з 21.11.2024 року зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Являючись військовослужбовцем ЗС України, ОСОБА_6 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочин за наступних обставин.

Проходячи військову службу у зазначеній посаді, ОСОБА_6 , при невстановлених слідством обставинах та спосіб, але не пізніше 25 грудня 2025 року, в не встановленому в ході досудового розслідування місті, без передбаченого законом дозволу, придбав (знайшов): предмет, який ззовні схожий на вибуховий пристрій гранату Ф-1.

В подальшому у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел на незаконне придбання, носіння вибухових пристроїв.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 у порушення додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 2.8., 8.1., 8.2. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, взяв знайдений ним вибуховий пристрій, який ззовні схожий на вибуховий пристрій гранату Ф-1. В подальшому у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне придбання, носіння вибухових пристроїв та помістив предмет, який ззовні схожий на вибуховий пристрій гранату Ф-1 до свого одягу, де почав переміщати вулицями м. Павлограда Дніпропетровської області без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 25.12.2025 року, було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено: предмет ззовні схожий на вибуховий пристрій гранату Ф-1.

Вищевказаний предмет ОСОБА_6 раніше придбав (знайшов) та носив при собі без передбачено законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він проходячи військову службу на посаді курсанта військової частини НОМЕР_1 , 25 грудня 2025 року, приблизно 15 годині 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні магазину «Делві», маючи прямий умисел на порушення громадського правопорядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень (вибухового пристрою гранати Ф-1), який отримав у не встановленому в ході досудового розслідування місті та час, при не встановлених в ході досудового розслідування обставинах.

Маючи при собі спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень (вибуховим пристроєм гранатою Ф-1), безпричинно бажаючи показати свою зверхність та перевагу над оточуючими та протиставити себе суспільству, діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявленому в нахабній поведінці очевидній для потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи з особливою зухвалістю, що проявилась в безчинстві, створюючи реальну загрозу життю та здоров`ю оточуючих, тримаючи в руці спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень (вибухового пристрою гранати Ф-1), погрожував застосуванням вказаного предмету, чим ОСОБА_6 скоїв хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він проходячи військову службу на посаді курсанта військової частини НОМЕР_1 , 25 грудня 2025 року, приблизно 16 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , біля приміщення магазину «ФОП « ОСОБА_11 », маючи прямий умисел на порушення громадського правопорядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень (вибухового пристрою гранати Ф-1), який отримав у не встановленому в ході досудового розслідування місті та час, при не встановлених в ході досудового розслідування обставинах.

Маючи при собі спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень (вибуховим пристроєм гранатою Ф-1), безпричинно бажаючи показати свою зверхність та перевагу над оточуючими та протиставити себе суспільству, діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявленому в нахабній поведінці очевидній для свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 діючи з особливою зухвалістю, що проявилась в безчинстві, створюючи реальну загрозу життю та здоров`ю оточуючих, тримаючи в руці спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень (вибухового пристрою гранати Ф-1), почав наносити удари кулаками по приміщенню магазину «ФОП « ОСОБА_11 », погрожуючи застосуванням вказаного предмету, чим ОСОБА_6 скоїв хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ознаками злочинів, передбачених: ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, як - придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу; ч. 4 ст. 296 КК України, а саме, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

25 грудня 2025 року відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 0002284 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

26 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

На думку слідчого, що погоджено прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою у зв`язку з обґрунтованою підозрою у вчиненні ним кримінальних правопорушень, враховуючи що один із злочинів який вчинив ОСОБА_6 є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, перебуваючи під загрозою застосування до нього суворого покарання, у разі доведеності його вини у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне провадження.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , зазначив, що ризики вказані стороною обвинувачення не доведені, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Слідчим доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування, оскільки даний факт за № 0002284 від 25 грудня 2025 року зареєстрований в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Встановлено, що ОСОБА_6 було затримано 25 грудня 2025 року о 17:00 год. працівниками поліції, тому згідно ст. 209 КПК України момент затримання вважається о 17:00 год. 22 лютого 2026 року.

26 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

26 грудня 2025 року підозрюваним було отримано копію клопотання з доданими матеріалами про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих по даному кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Так статтею 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_6 , останній є особою, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одно з яких відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, одружений, зі слів підозрюваного має мало тіню дитину, однак дати та року народження не знає, не працює, раніше неодноразово судимий: 09 грудня 2014 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 06.11.2018 року звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 по відбуттю строку покарання; 09.09.2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у вигляді штрафу 17 000 грн. 21.05.2023 року знятий з обліку у зв`язку з сплатою штрафу; 24.09.2025 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Суд вважає цілком доведеним існування як ризику переховування від слідства так і можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений слідчим суддею, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не застосовує можливість внесення застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слов`янка, Межівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки ВЧ НОМЕР_1 ; раніше судимого,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, а саме з 17.00 год. 25 грудня 2025 року до 17.00 год. 22 лютого 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1