УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 742/4572/23

провадження № 51-4091 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2025 року,

установив:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2025 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цим же вироком задоволено цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 50000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а також 20000 гривень в рахунок відшкодування понесених потерпілою витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2025 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

23 жовтня 2025 року до Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він порушує питання про скасування вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2025 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2025 року і закриття кримінального провадження.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 426 КПК, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Відповідно до положень ч.1 ст. 116 КПК, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені КПК строки, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на поштове відділення.

Як вбачається із наявних в Суді матеріалів провадження за скаргою, засудженим ОСОБА_4 оскаржуються вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2025 року та ухвала Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2025 року.

З огляду на зазначене, тримісячний строк на касаційне оскарження закінчився 17 жовтня 2025 року.

Проте касаційну скаргу на судові рішення ОСОБА_4 , згідно з відбитком штемпелем на конверті), подав до Верховного Суду лише 18 жовтня 2025 року.

Враховуючи наведене та положення ч.2 ст. 426, ч. 4 ст. 115, ч.1 ст.116 КПК, при поданні касаційної скарги від 18 жовтня 2025 року засудженим ОСОБА_4 було пропущено встановлений законом строк на касаційне оскарження, і в той же час ним не порушується питання про його поновлення.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2025 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3