УХВАЛА

про залишення скарги без руху

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 472/834/24

провадження № 51-480 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року,

встановив:

Веселинівський районний суд Миколаївської області вироком від 24 квітня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за ч. 4 ст. 152 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 05 листопада 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2025 року залишив без змін.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_4 оскаржив їх в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального Кодексу (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до положень статті 438 КПК однією з підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Так, відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Упрохальній частині касаційної скарги засуджений просить повернути його справу на дорозслідування в суд першої інстанції та скасувати його строк, у зв`язку з порушенням КПК, що не узгоджується з положеннями вищезазначеної статті, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги та позбавляє можливості Суд касаційної інстанції визначитись із предметом касаційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (cт. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Однак, за змістом касаційної скарги, засуджений вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадженняі неправильну оцінку судами доказів, що з огляду на положення, передбачені статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому засуджений не вказує у чому саме, з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК, полягає незаконність рішення суду апеляційної інстанції, які конкретно порушення вимог закону, на його думку, були допущені цим судом, та які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції не перевірив і не дав на них умотивованих відповідей у своєму рішенні.

Таким чином, недодержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення касаційної скарги засудженого без руху.

При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року залишити без руху, надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали Суду.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3