МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/97/26

Провадження № 1-в/210/49/26

30 січня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» на засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Павлоград Дніпропетровської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2009 р.н., до арешту працював охоронцем на заводі «Хіммаш», особа з інвалідністю 3 групи, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Засуджений: 09.12.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2021 року вирок залишено без змін.

Відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 01.06.2021 року, кінець 01.06.2026 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшло подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» ОСОБА_7 на засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (за статтею 81 КПК України).

Заява подана в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 14 січня 2026 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.

Позиції сторін.

Представник ДУ «КВК № 80» подання підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що за період відбування покарання засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, працював, отримував доходи, заборгованості за виконавчими листами не має. Крім того зазначив, що це остання пільга на звільнення, оскільки залишок невідбутого покарання становить менше 5-ти місяців.

ОСОБА_5 підтримав подання з мотивів, викладеній у ньому. Зазначив, що за період відбування покарання усвідомив вчинене, виплатив потерпілому шкоду. Просив врахувати, що у 2025 році померла його дружина, на волі залишилася донька, яку виховує бабуся. Він весь час працював в колонії, та сплачував аліменти на її утримання. Планує у разі звільнення працевлаштуватися та займатися вихованням доньки.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання, вважає ще не досягнуто мети покарання відносно засудженого, враховуючи що злочин вчинено відносно неповнолітнього.

Суд, дослідивши матеріали особової справи відносно засудженого, приходить до наступних висновків.

Обставини, встановлені судом.

Засуджений ОСОБА_5 в ДУ «Криворізька ВК (№ 80)» м. Кривий Ріг перебуває з 26.06.2021 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень не має, має 3 заохочення. На профілактичному обліку не перебував та не перебуває. Регулярно залучається до робіт з благоустрою установи пов`язаних з підтриманням в чистоті та порядку відділення та прилеглої території. Після переведення до дільниці соціальної реабілітації був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «КТВЗ». Володіє достатніми професійними навичками для отримання роботи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із сома обслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Соціальні зв`язки підтримує з матір`ю, донькою, дружина померла у 2025 році. Ці зв`язки стабільні та доброзичливі. Усвідомлює, що саме треба змінити в житті та бере участь в реалізації задуманого, має позитивні плани на майбутнє та працює над їх реалізацією. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «правова просвіта». Закінчив курси підготовки до звільнення.

Мав заборгованість на користь ОСОБА_8 , яку повністю виплатив.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

З матеріалів справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду подання ОСОБА_5 має 3 (три) заохочення, стягнень не має взагалі.

Крім того, згідно довідки про доходи, ОСОБА_5 за період з 01.01.2025 року по 31.10.2025 року має доходи в сумі 87556,06 грн.

З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_5 станом на 26.12.2025 року довів своє виправлення.

Мотиви та висновку суду

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; (ч.2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з частини 1 статті 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

Частиною 1 статті 118 КВК визначено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Розглядаючи подання щодо застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за тяжкий злочин. Залишок невідбутого строку становить 4 місяці та 2 дні. За весь час відбування покарання засуджений отримував заохочення за сумлінне ставлення до праці на виробництві згідно ч. 1 ст. 118 КВК України , стягнень не має. Окрім праці на виробництві та отримання винагороди по договорам ЦПХ, залучався до суспільно-корисної праці.

За змістом частини 1 статті 118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Суд при визначенні оцінки ступеня виправлення ОСОБА_5 враховує, що залучення до рбіт з благоустрою в місцях відбування покарання є обов"язком засуджених, а праця на виробництві - правом. При розгляді подання та дослідження матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 має 3-ю групу інвалідності у зв"язку з ушибом мозку ІІ ступеня, виявив активне бажання працювати, та за погодженням з адміністрацією після переведення до дільниці соціальної реабілітації (лютий 2024 року) укладено договори цивільно-правового характеру (контрагент ТОВ "КТВЗ"). Обсяг робіт виконував повністю.

Засуджений отримував доходи на підставі договорів ЦПХ. За січень-жовтень 2025 року отримав дохід в розмірі 87556,06грн., оди на рівні , та зразкову поведінку

ОСОБА_5 мав заборгованість перед потерплим, у розмірі 8290,13 грн., яку виплатив у повному обсязі. Крім того, з січня 2023 року за рахунок отриманих на виробництві коштів сплачує аліменти на користь доньки, заборгованості не має.

Засуджений бере участь у реалізації програми диференційного виховного впливу «Правова просвіта», "Підготовка до звільнення", має вищу освіту за спеціальністю "менеджмент підприємств", у вільний від праці на виробництві виконува роботи з благоустрою.

Відповідно до статті 123 КВК України соціально-виховна робота - цілеспрямована діяльність персоналу органів і установ виконання покарань та інших соціальних інституцій для досягнення мети виправлення і ресоціалізації засуджених.

Соціально-виховна робота спрямована на формування та закріплення в засуджених прагнення до заняття суспільно корисною діяльністю, сумлінного ставлення до праці, дотримання вимог законів та інших прийнятих у суспільстві правил поведінки, підвищення їх загальноосвітнього і культурного рівнів.

Участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

При розгляді подання, судом встановлено, що соціально-виховна робота, проведена персоналом колонії із ОСОБА_5 є наслідком позитивних змін в усвідомленні засудженим наслідків вчиненого кримінально-караного діяння.

Формально, строк на застосування умовно-дострокового звільнення (відбуття 2/3 строку покарання) настало 01.10.2024 року.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення, ОСОБА_5 усвідомляє, які зміни в житті необхідні, бере участь в реалізації задуманого, має позитивні плани на майбутнє, працює над їх реалізацією, закінчив курси підготовки до звільнення, брав участь у роботах з поліпшення житлових побутових умов засуджених і допоміжних роботах із забезпечення установи продовольством. Підсумковий бал - 78.

Оцінивши характеристику засудженого, висновок щодо оцінки ступеня виправлення, додані до подання матеріали, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїм ставленням до праці дійсно довів своє виправлення, усвідом наслідки вчинення дій, за які притягувався до кримінальної відповідальності, на свободі має міцні соціальні зв`язки, підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отриманням посилок та передач.

Наявність заохочень за сумлінне ставлення до праці на виробництві (ч.1 ст. 118 КВК) , відсутність стягнень, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, свідчить, що засуджений довів своє виправлення, і такий висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на підставі аналізу даних про його поведінку за весь період відбування покарання, відомостей про оцінку ступеня його виправлення.

Також, суд враховує, що відповідно до оцінки ступеня виправлення засуджений довів своє виправлення, а за оцінкою ризику вчинення повторного правопорушення за системою "Касандра" визначено рівень ймовірної небезпеки як "низький"

Суд на підставі об`єктивних даних адміністрації установи виконання покарань, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

Покликання прокурора на передчасності подання судом відхиляються з огляду на те, що залишок невідбутого строку становить 4 місяці.

Також суд не погоджується з доводами прокурора про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин щодо неповнолітнього.

Дійсно, потерпілим від злочину, за який відбуває покарання був неповнолітній, що вплинуло на застосування реальної міри покарання та стало підставою для незастосування статті 75 КК України, що вбачається із мотивувальної частини вироку (справа № 185/1265/19). Проте ОСОБА_5 до засудження частково відшкодував шкоду, а після засудження - повністю відшкодував як моральну так і майнову шкоду.

Також суд враховує, що донька ОСОБА_5 залишилась без батьківського піклування, оскільки її матір померла у 2025 році, а батько відбуває покарання. Вихованням дитини займається матір засудженого. При цьому, в умовах відбування покарання ОСОБА_5 працевлаштувався, та сплачував регулярно аліменти, і має намір виховувати свою доньку після звільнення.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи строк покарання, ОСОБА_5 вже відбув 2/3 строку покарання, кінець строку 01.06.2026 року, суд вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.

Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що є підставою для відмови в застосуванні статті 81 КК України під час судового розгляду не встановлено.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Також суд звертає увагу, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення особи, яка сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.

У зв`язку із викладеним, доводи прокурора про невідповідність оцінки ступеня виправлення не заслуговують на увагу.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що надано до суду переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестало бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» на засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 4 (чотири) місяці 2 (два) дні.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Оскарження ухвали зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02 лютого 2026 рокув залі судового засідання №309 Металургійного районного суду міста Кривого Рогу (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1