Провадження 1-кс/524/2469/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчуці Полтавської області клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000346 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

встановила:

17.10.2025 прокурор Кременчуцької окружної прокуратури звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому 16.10.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000346 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, в якому просив накласти арешт на товарно-транспортну накладну №1610-03 від 16 жовтня 2025 року, яка була вилучена під час проведення огляду місця події від 16.10.2025 року.

Клопотання обґрунтовував тим, що постановою слідчого вказана товарно-транспортна накладна визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речового доказу та проведення необхідних слідчих дій прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що товарно-транспортна накладна є бухгалтерським документом, не містить ознак, передбачених ст.. 98 КПК України, а тому підстави на накладення на неї арешту відсутні.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000346 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, за фактом того, що невідомі особи незаконно, без дозвільних документів здійснюють видобуток піску на території с. Садки Кременчуцького району.

16.10.2025 під час огляду місця події на ділянці місцевості с. Садки Кременчуцького району було виявлено та вилучено вантажний транспортний засіб «DAF», модель «CF 85.460», державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп та товарно-транспортну накладну №1610-03.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 від 17.10.2025 року, товарно-транспортну накладну №1610-03 від 16.10.2025 року визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим доведено, що товарно-транспортна накладна може мати значення для забезпечення кримінального провадження за існування підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовий доказ підлягає арешту з метою його зберігання, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку про наявність правових підстав для арешту майна. При цьому слідчий суддя враховує можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись статтями 98, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на товарно-транспортну накладну №1610-03 від 16.10.2025, яка була вилучена у ОСОБА_6 16.10.2025 під час проведення огляду місця події.

Товарно-транспортну накладну №1610-03 від 16.10.2025 зберігати в камері речових доказів ВНП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, просп.. Свободи буд. 166.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 21.10.2025 о 14.15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1