Справа № 344/466/26
Провадження № 1-кс/344/414/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявників : захисника - адвоката ОСОБА_3 , підозрюваних : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваних : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відвід слідчих у кримінальному провадженні № 0000113,

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах підозрюваних: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із заявою про відвід слідчих СУ ГУНП в Івано-Франківської області : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000113 у складі групи слідчих з грубими порушеннями вимог процесуальної форми та імперативних вимог передбачених ст.2, ст.9, ст.36, ст.91, ст.214, ст.217 та ст.218 КПК України на підставі п. 3 ч. 1 ст.77 КПК України у зв`язку із існуванням інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у сторони захисту в їх неупередженості.

В обґрунтування заяви, зокрема вказує, що на сьогоднішній день досудове розслідування кримінального провадження триває з 03.02.2025, а з моменту повідомлення про підозру за ч. 4 ст. 189 КК України вже понад 4 місяці, відповідно кожний уповноважений слідчий відповідно до постанови про групу слідчих (якщо така винесена), із зазначених вище слідчих повинен був чітко розібратися та з`ясувати, які саме докази та ризики існують, продовжують існувати чи вказують на подальшу доцільність суттєвого обмеження конституційних прав та свобод ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до їх процесуального статусу.

Вказані слідчі використовують свою посаду, наявні дискретні процесуальні повноваження (фактично право підпису) під час досудового розслідування кримінального провадження не за метою та завданням кримінального провадження, а для вчинення/здійснення абсолютно не процесуальної діяльності, процесуального тиску на суд та з метою свідомого зловживання процесуальними правами.

Вважає «абсурдними» клопотання слідчих про продовження строку запобіжного заходу.

Також, дане кримінальне провадження №0000113 розпочато без чітко дотримання вимог ч.5 ст.214 КПК України та не зрозуміло відносно кого (навіть без зазначення перших літер прізвищ та чітких обставин), після чого штучно об`єднане в одне кримінальне провадження, у вересні 2025 року в 6-ть епізодів не пов`язаних між собою подій, у жовтні вже у 7-м епізодів, а у листопаді 2025 у 9-ть штучно об`єднаних між собою епізодів з метою введення в оману суддів. Що надало можливість безпідставно обмежити конституційні права підзахисних та застосувати до них найсуворіший вид запобіжного заходу - навіть безальтернативно.

Також, таке кримінальне провадження розпочалося без належних на те підстав 03.02.2025 (за беззмістовним рапортом) лише за ініціативою зазначених правоохоронних органів. У подальшому таке процесуальне свавілля слідчих призвело до того, що всі потерпілі ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 допитані по кримінальному провадженні №0000113 без попереднього внесення відомостей до ЄРДР за кожним розпочатим та розслідуваним епізодом подій, що є недопустимим.

Для створення ознак злочинної діяльності та штучного уявлення про її масштабність сторона обвинувачення, по-перше, вжилася до штучного роз`єднання однієї події на два окремі епізоди злочини, а саме щодо потерпілих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , які навіть під час їх допитів та неіснуючого фактично контролю за вчиненням злочину, повідомляють про одні й ті самі події та факти існування боргу та невиконання взятих зобов`язань. По-друге, при повідомлені всіма потерпілими фактів існування боргових зобов`язань, слідчі кваліфікують всі правові конфлікти не за ч.2 ст.355 КК України, а за ч.4 ст.189 КК України.

Зазначені слідчі під час досудового розслідування дотримуються лише однієї обвинувальної версії, ігноруючи вимоги повноти та всебічності і неупередженості досудового розслідування. Однак у протоколах допиту потерпілих, протоколах контролю за вчиненням злочину та в протоколах аудіо-, відео-контролю особи як виду НСРД, а також на веб-порталі «Судова влада України» вбачається, що всі потерпілі мають боргові зобов`язання, окремі з них засуджені у 2025 році та вчинили низку інших правопорушень та на даний час отримали юридичну відповідальність.

Всі потерпілі з метою неповернення реально існуючих боргових зобов`язань, умисно звернулися до знайомих працівників правоохоронних органів та в подальшому співпрацювали відповідними працівниками правоохоронних органів з метою неповернення боргу та без належного на те оформлення залучення осіб до конфіденційного співробітництва.

Крім того, вказані слідчі намагаються лише на підставі декількох телефонних дзвінків (їх стенограми), факту перебування у регіоні кожної особи окремо проїздом з власною метою та висновку судово-лінгвістичної семантико текстуальної експертизи мовлення також додатково кваліфікувати дії підзахисних за ст.255 та ст.255-1 КК України. У зв`язку із чим експерту ставиться абсолютно не експертне, а правове питання згідно постанови про призначення відповідної експертизи.

Належного оформлення підстав для видачі та сама видача у встановленому законом порядку працівниками правоохоронного органу потерпілим грошових одиниць в гривні та доларах США для проведення контролю для вчинення злочину, в календарні дати 27.02.2025, 22.03.2025, 25.04.2025 та в інші не існує.

Штучно створені обвинувальні докази вчинення злочину особами, які навіть не були жодного разу за місцем мешкання потерпілих ОСОБА_38 та ОСОБА_39 20.08.2025, 25.08.2025 та 04.09.2025. Окремі протоколи впізнання містять виправлення (зміну первинного тексту документу) щодо ОСОБА_40 або взагалі не проведені відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із жодним потерпілим чи свідком подій. З цією метою за фактом перебування у регіоні транзитом та за наявності однієї двох телефонних розмов з побутових питань додатково кваліфікуються дії за ч.3 та ч.5 ст.27 КК України, що не відповідає фактичним обставинам.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , клопотання слідчого/прокурора про обрання та продовження їм запобіжних заходів не обґрунтовані доказами, є передчасними та спираються навіть на нелогічні висновки слідчих. Проте загальна інформація подається до слідчих суддів спочатку як участь у сімох, а зараз у 9-ти епізодах, що взагалі є процесуальним абсурдом, який не підтверджений ні доказами ні їх процесуальними джерелами. При цьому слід окремо наголосити, що повідомлення про підозру кожній із зазначених осіб фактично здійснено лише в межах одного конкретного епізоду.

У клопотаннях слідчого, прокурора про обрання та продовження запобіжних заходів виклад обставин здійснюється таким чином, ніби повідомлення про підозру пред`явлено за сукупністю всіх епізодів, що не відповідає дійсності та вводить в оману слідчих суддів щодо реального обсягу та змісту підозри.

Дії слідчих також порушують право осіб на захист, гарантії передбачені пунктом С ч.1 ст.5 ЄКПЛ, оскільки унеможливлюють розуміння точного обсягу інкримінованих діянь, а також спотворюють оцінку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які штучно «посилюються» шляхом формального збільшення кількості епізодів без належного процесуального оформлення.

Відсутні будь-які підстави для твердження слідчого/прокурора, що дій підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 можуть містити додаткові ознаки за ст. 255 КК України.

Зміст та кількість додатків об`ємом понад 400 сторінок, які подані вказаними слідчими разом у змові з прокурорами до слідчого судді на обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою. Це загальна сукупність копій процесуальних документів, яка у 98% не має жодного відношення до подій, які мали місце 20.08.2025, 25.08.2025 та 04.09.2025 за версією сторони обвинувачення.

Натомість заява про злочин від потерпілих ОСОБА_41 не надається, контроль за вчиненням злочину на календарні дати 20.08.2025, 25.08.2025 та 04.09.2025 суду не додаються. Таким чином об`єктивне твердження сторони захисту- такі докази у розпорядженні слідчого/прокурора взагалі відсутні.

Також, слідчі дозволяють собі ходити в судові засідання навіть не підтверджуючи свої процесуальні повноваженнями та не долучають до матеріалів клопотання постанову про групу слідчих у кримінального провадження №0000113 та групу прокурорів.

Вказані слідчі цього всього не помічають або роблять вид, що не помічають, будь-яких дій відповідно до вимог ст.9, ст.40, ст.91 та ст.214 КПК України не вчиняють, що є окремою підставою для відводу.

У судовому засіданні захисник та підозрювані : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заяву про відвід підтримали з підстав та мотивів, що викладені письмово.

Слідчий ОСОБА_7 просив відмовити у задоволені заяви через безпідставність.

Інші учасники розгляду заяви про відвід не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили, будучи належним чином повідомлені про розгляд такої.

Вислухавши пояснення учасників розгляду заяви про відвід, перевіривши матеріали заяви, слідчий суддя, дійшла наступних висновків.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 03.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зокрема, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у межах вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, поряд з іншими особами.

Разом з тим, як вбачається із витягу з ЄРДР від 03.02.2025 у вказаному кримінальному провадженні, від 18.12.2025, так і від 12.01.2026, слідчими у такому є : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_42 .

Згідно вимог ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 80 КПК України відвід має бути вмотивованим.

За нормами ст. 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена виключно за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу.

Обставини, що виключають участь слідчого (дізнавача) в кримінальному провадженні, встановлені ст. 77 КПК України.

Зокрема, за нормами ст. 77 КПК України, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Сторона заявника- захисту вказує на підстави для відводу всіх слідчих у даному кримінальному провадженні, що передбачено ч. 3 ст. 77 КК України, а саме, що існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи у поданні ними своїх доказів і доведенні їх переконливості.

Закріплення принципу змагальності зумовлено концепцією кримінального провадження, у відповідності до якої сторони кримінального провадження, маючи рівні процесуальні права та обов`язки, у тому числі щодо збирання доказів, самостійно будують свої правові позиції щодо суті кримінальної справи, самостійно їх відстоюють, зокрема, шляхом надання відповідних доказів на підтвердження своїх позицій. Зазначені висновки кореспондують з положеннями ч. 1 ст. 93 КПК України, в якій міститься положення, відповідно до якого збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, доводи сторони захисту щодо : відсутності належних, достатніх та допустимих доказів на обґрунтованості повідомленої підозри, «штучне» об`єднання епізодів кримінального правопорушення, наведення формальних ризиків для підозрюваних та формального змісту клопотань про продовження строку дії запобіжних заходів, то слід зазначити, що питання обґрунтованості підозри може бути перевірено слідчим суддею як за ініціативою сторони захисту під час звернення із відповідною скаргою в порядку ст. 303 КПК України, так і під час вирішення слідчими суддями питань про застосування/зміну або продовження строку дії запобіжних заходів згідно із імперативними вимогами ч.1 ст. 194 КПК України.

До того ж, залежно від стадії кримінального провадження, дії чи бездіяльність, так само як і процесуальні рішення, бездіяльність, можуть бути предметом оскарження до слідчого судді, суду, а також предметом оцінки відповідних доказів, зібраних з допущенням таких порушень щодо їх належності, допустимості та достовірності на стадії судового розгляду, вирішення кримінальної справи по суті, визначення того, чия правова позиція по справі є обґрунтованою та правильною.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, подана заява фактично зводиться до незгоди сторони захисту з процесуальними діями слідчих слідчої групи в ході досудового розслідування, порядком проведення досудового розслідування та фактично припущень щодо упередженості групи слідчих, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу.

Слідчий суддя вважає, що наведені мотиви в заяві про відвід не є достатнім критерієм для визначення упередженості, необ`єктивності у конкретному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, в ході розгляду заяви про відвід слідчим суддею не встановлено підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, які б виключали участь слідчих СУ ГУНП в Івано_-Франківської області : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , у здійснені досудового розслідування кримінального провадження №0000113 у складі групи, а тому в задоволенні такої заяви про відвід слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 77, 81, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА :

У заяві захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваних : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відвід слідчих СУ ГУНП в Івано_-Франківської області : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження №0000113 у складі групи слідчих - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала 14.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1