Провадження № 1-кс/201/5264/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м.Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000830 від 11.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

У судовому засіданні брали участь:

скаржник ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000830 від 11.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, у якій скаржник просить: визнати бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000830 протиправною; зобов`язати слідчого виконати ухвалу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 27.10.2025 року; зобов`язати слідчого розглянути клопотання від 03.11.2025 та 19.11.2025 згідно зі ст. 220 КПК України та ухвалити відповідні процесуальні рішення.

В обґрунтування скарги скаржник вказав, що 27.10.2025 року слідчий суддя Соборного районного суду м. Дніпра постановив ухвалу у справі № 201/12513/25 (провадження (№1-кс/201/4297/2025), якою кримінальне провадження № 0000830 за фактом невиконання судових рішень Пенсійним фондом України за ст. 382 КК України було повернуто до органу досудового розслідування для продовження слідства, а 31.10.2025 року матеріали кримінального провадження разом із зазначеною ухвалою були доставлені кур`єром суду до відділу поліції. Факт отримання документів поліцією підтверджується копією з книги реєстрації вихідної кореспонденції суду, де міститься штамп прийняття документів органом поліції датою 31.10.2025. Як зазначено скаржником, 03.11.2025 року він подав клопотання про визнання потерпілим, а 19.11.2025 року були подані додаткові клопотання, зокрема про призначення судово-економічної експертизи. Також скаржник вказує, що 04.12.2025 року отримав письмову відповідь слідчого (від 28.11.2025), у якій зазначено, що «ухвала суду до слідчого відділу не надходила», а матеріали провадження «з суду не отримувалися». Таким чином, на думку скаржника, слідчий: не виконав ухвалу слідчого судді про повернення провадження; не продовжив досудове розслідування; не розглянув клопотання від 03.11.2025 та 19.11.2025, порушивши вимоги ст. 220 КПК України; надав недостовірну інформацію у службовому документі, стверджуючи, що матеріали не надходили; фактично забезпечив невиконання ухвали суду, що є порушенням закону, що свідчить про наявність очевидної протиправної бездіяльності слідчого, яка порушує його процесуальні права та блокує законний хід досудового розслідування.

Скаржник у судовому засіданні подану скаргу підтримав, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку учасника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого правового висновку з відповідних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Із закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме:1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4)рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6)рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000830 від 11.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 27 жовтня 2025 року у справі №201/12513/25 скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 02.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000830 від 11.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, задоволено частково. Постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 02.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000830 від 11.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, скасовано. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік дій, які підлягають оскарженню до слідчого судді, натомість скаржник ОСОБА_3 , зокрема просить суд: визнати бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000830 протиправною; зобов`язати слідчого виконати ухвалу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 27.10.2025 року.

Проте вказаним переліком не передбачено можливості розгляду вимог про визнання протиправною бездіяльності слідчого щодо невиконання ухвали слідчого судді, а також зобов`язання слідчого виконати ухвалу слідчого судді. У свою чергу невиконання судового рішення має наслідком встановлену законом відповідальність, а тому не може розглядатися в межах розгляду скарг за статтею 303 КПК України.

Таким чином, ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, відповідно до положень частини 2 цієї статті, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора слідчому судді має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю у разі обмеження чи порушення прав і законних інтересів осіб.

Відтак, з огляду на приписи вищезазначених норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування слідчий суддя вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень, встановлених КПК України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Наслідки умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, передбачені статтею 382 КК України.

За приписами ч. 1 ст. 532, ч. 2 ст. 534, ч. 4 ст. 535 КПК України, ухвала, зокрема, слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано; судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню; органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Таким чином, обов`язок безумовного виконання, у тому числі ухвали слідчого судді, закріплено безпосередньо у законі.

Відтак, встановлено, що порушені в скарзі вимоги щодо визнання бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні № 0000830 протиправною та зобов`язання слідчого виконати ухвалу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 27.10.2025 року, виходячи з приписів ч.1 ст.303 КПК України, не підлягають оскарженню.

Що стосується вимог скаржника про зобов`язання слідчого розглянути клопотання від 03.11.2025 та 19.11.2025 згідно зі ст. 220 КПК України та ухвалити відповідні процесуальні рішення, слідчий суддя зазначає таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

У відповідності до положень ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Отже, якщо клопотання задовольняється, слідчий чи прокурор повинен забезпечити виконання прохання, про яке зазначається у клопотанні особою, що його заявила. Для цього слідчий або прокурор, керуючись статтями 111, 112 КПК України, надсилає заінтересованій стороні повідомлення про проведення процесуальної дії або прийняте процесуальне рішення. У цьому повідомленні зазначаються такі відомості: прізвище та посада слідчого, прокурора; адреса установи, яка здійснює повідомлення, номер телефону чи інших засобів зв`язку; ім`я (найменування) особи, яка повідомляється, та її адреса; найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється повідомлення; процесуальний статус, в якому перебуває особа, що повідомляється; дата, час та місце проведення процесуальної дії, про яку повідомляється особа; інформація про процесуальну дію (дії), яка буде проведена, або про здійснену процесуальну дію чи прийняте процесуальне рішення, про які повідомляється особа; вказівка щодо необов`язковості участі в процесуальній дії та її проведення без участі особи, яка повідомляється, в разі її неприбуття; підпис (ст. 112 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Виходячи із вищевказаних норм кримінально-процесуального закону, по клопотанню потерпілого слідчий або прокурор повинен виконати вимоги ст. 220 КПК України, оскільки у разі не розгляду у передбачений законом строк клопотання потерпілого, у останньої настає право оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора до слідчого судді, який у відповідності до положень ст. 3 ч. 1 п. 18 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зважаючи на дослівне тлумачення норми ст. 220 КПК України, слідчим або прокурором повинна прийматися постанова про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що 03.11.2025 року ОСОБА_3 звернувся до СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000830 від 11.06.2025 року, що зареєстроване у вхідній кореспонденції ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області 03.11.2025.

Також 19.11.2025 року ОСОБА_3 звернувся до СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням щодо системного та триваючого невиконання чотирьох судових рішень у кримінальному провадженні №0000830 від 11.06.2025 року, що зареєстроване у вхідній кореспонденції ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області 19.11.2025.

Також 19.11.2025 року ОСОБА_3 звернувся до СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням про внесення до матеріалів кримінального провадження епізоду умисного невиконання рішення суду та призначення судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000830 від 11.06.2025 року, що зареєстроване у вхідній кореспонденції ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області 19.11.2025.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_3 було пропущено строк на подачу слідчому судді скарги у частині вказаних вище вимог у порядку ст. 303 КПК України, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що попри недотримання строків звернення зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, питання про поновлення таких строків особою, яка подає скаргу в самій скарзі не порушується.

Приймаючи до уваги, що скарга подана з порушенням строків, передбачених ч.1 ст.304 КПК України, а ініціатор скарги не порушує питання про поновлення строку звернення зі скаргою, вважаю, що у задоволенні скарги у цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки вказані вище вимоги не ґрунтується на положеннях КПК України в межах розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000830 від 11.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено 16.12.2025 о 15:25 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1