У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

копія
Справа № 401/3821/25 Провадження № 1-кп/401/320/25

03 грудня 2025 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, у кримінальному провадженні №0000030 від 05 лютого 2022 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2025 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження №0000030 від 05 лютого 2022 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

В обґрунтуванні клопотання прокурор зазначив, що у провадженні СД ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000030, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Також, прокурор зазначив, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 04.02.2022 року до ВП №1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, надійшло повідомлення від провідного державного інспектора рибохорони ОСОБА_4 про те, що на водоймі «Цибульницька затока», біля с. Золотарівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, виявлено ОСОБА_5 , 1958 р.н., з зимовою вудкою та 3 кг. свіже виловленої риби.

Крім того, прокурор зазначив, що в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження як підозрюваного жодна особа допитана не була, повідомлення про підозру нікому не складалося та не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, тобто стороною обвинувачення не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України станом на дату вчинення кримінального правопорушення передбачене покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З урахуванням викладених норм матеріального права, та ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, наразі є проступком.

Таким чином, Законом України про кримінальну відповідальність ч. 1 ст. 249 КК України до тяжких чи особливо тяжких злочинів проти власності або злочинів, за які згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, не віднесене.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; крім випадку, передбаченого у пункті 1 цієї частини (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі).

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що обставини кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування, мали місце у липні 2022 року, тобто з дня вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, є проступком, минуло більше трьох років.

17.10.2019 набрав чинності Закон України від 04.10.2019 № 187-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» яким частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 3-1, згідно якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1частини першої цієї статті.

Згідно з абзацу 4 ч.4 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

В ухвалі Верховного Суду від 03.06.2021 (справа №205/10446/20, провадження №51-2764 ск 21), вказано, що за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду. Також, у вказаному судовому рішенні висловлено позицію, що нормами процесуального закону не передбачено обов`язкової участі заявника під час розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК, а розгляд клопотання прокурора відбувається у відповідності до абзацу 4 ч. 4 ст. 284 КПК України.

Постановою Верховного суду від 22.04.2021 (у справі №130/38/20, провадження № 51-4787 км 20) визначено, що системне тлумачення ст. 49 КК України вказує на імперативність цієї норми кримінального закону, а тому суд, встановивши наявність підстав для застосування положень зазначеної статті, зобов`язаний закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності до моменту набрання обвинувальним вироком законної сили є безумовним та відповідно до ст. 284 КПК України таке рішення має прийматися за клопотанням прокурора незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Аналогічні положення викладено в ухвалах Верховного суду від 05.01.2022 (справа №376/249/20), від 28.01.2022 (справа№495/4154/21), від 10.06.2022 (справа №345/1829/21).

Чинне кримінальне-процесуальне законодавство не містить визначення поняття «встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення» або ж моменту його здійснення, однак, сукупний аналіз положень чинного КПК України надає можливість прийти до висновку, що початковий етап встановлення особи яка вчинила кримінальне правопорушення починається з моменту набуття особою статусу підозрюваного та кореспондується з притягненням до кримінальної відповідальності:

- Притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (п. 14 ст. 3 КПК України);

- Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 276 КПК України);

- Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ст. 43 КПК України);

- Особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, - фізична особа, яка не набула статусу підозрюваного, обвинуваченого у зв`язку з її смертю, але стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення(п. 27 ст. 3 КПК України).

При цьому варто зауважити на, що відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, законодавцем не наділено правом оцінки доказів ані заявника, ані потерпілого ані інших учасників процесу, крім слідчого, прокурора, слідчого судді та суду. Таким чином, навіть факт зазначення заявником або потерпілим у заяві про вчинення кримінального правопорушення відомостей про вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, жодним чином не свідчить про встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

В подальшому «встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення» продовжується складанням обвинувального акту:

- Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування (ч. 4 ст. 110 КПК України);

- Обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ст. 3 КПК України).

Винуватість особи ж встановлюється обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч. 1 ст. 17 КПК України).

Так, у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У відповідності з п. 10 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 22 ст. 3 КПК України, суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав в ньому вказаних та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено такі обставини.

Так, відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Санкцією частини 1 статті 249 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 249 КК України, щодо якого органом досудового розслідування здійснюється кримінальне провадження, є кримінальним проступком.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З моменту вчинення розслідуваного органом досудового розслідування кримінального правопорушення на час судового розгляду клопотання прокурора минуло більше ніж три роки, у зв`язку з чим закінчився відповідний строк притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що з часу скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, тобто з 04 лютого 2022 року, минуло більше трьох років, беручи до уваги положення п.2 ч.1 ст.49 КК України, які вказують, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення становить 3 (три) роки, зважаючи на те, що станом на дату подання прокурором клопотання до суду підозрювану особу у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не встановлено, суд вважає, що клопотання прокурора має бути задоволено, тому вказане кримінальне провадження слід закрити на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Закрити кримінальне провадження №0000030 від 05 лютого 2022 року, яке розслідувалося за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, на підставі п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів із дня її проголошення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом