Провадження № 1-кп/748/346/25
Єдиний унікальний № справи 748/2908/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001772 від 15 червня 2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полянь, Славутського району, Хмельницької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, дітей на утриманні немаючого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 25.06.2020 Шполянським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 2) 15.07.2021 Шполянським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

14.06.2025, близько 22 год. 10 хв., військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , знаходячись у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень наніс один удар лезом ножа, який тримав у руці, в область передньої стінки черевної порожнини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням лівої долі печінки, котре має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14 год. 35 хв. від геморагічного шоку, що виник як ускладнення масивної крововтрати внаслідок колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням лівої долі печінки, у відділенні інтенсивної терапії та анестезіології КНП «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Чернігівської області, що за адресою: м. Чернігів вул. Шевченка, 114.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро покаявся та пояснив, що він на початку 2025 року був призваний по мобілізації та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . 14.06.2025 року він зі своїм побратимом ОСОБА_7 , відпросилися у старшого роти, щоб сходити у селище Гончарівське зняти гроші у банкоматі, який їх відпустив. Після зняття коштів вони з ОСОБА_7 сіли у парку, щоб випити. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_8 . До цього вони не були знайомі. ОСОБА_8 підсів до нього з ОСОБА_7 і вони вживали разом алкоголь, опісля чого запропонував ним піти до нього додому, на що він з ОСОБА_7 погодились. Знаходячись в ОСОБА_8 в квартирі, вони продовжили розпиття спиртних напоїв. ОСОБА_8 почав вимагати гроші і ОСОБА_7 почав віддівати кошти, які вони зняли, на що він заперечив, так як гроші були ще потрібні їм на проїзд для того, щоб повернутися у військову частину . На цьому фоні виник конфлікт і ОСОБА_8 вдарив його по обличчю, а він в свою чергу вдарив його ножем, який тримав у руках, бо в той час якраз нарізав ковбасу чи оселедець. Вдаривши ОСОБА_8 , він побачив кров у нього на животі і намагався затиснути рану, так як їх навчали, для того, щоб зупинити кровотечу і викликав швидку. Протиправність вчиненого ним діяння розуміє та засуджує вчинене ним діяння.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого, захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладене у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, характеризуючих матеріалів та процесуальних рішень.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання стороною обвинувачення і обвинуваченим їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява №25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява №39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини обвинуваченого у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецедив злочинів.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості у суспільстві.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 зі змінами від 06.11.2009, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень ст. 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин; обставини вчинення кримінального правопорушення ; наявність як помякшуючих так і обтяжуючих обставин, звернення обвинуваченого за медичною наркологічною допомогою у 2021 році в результаті чого було поставлено діагноз « Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни неускладнений", ставлення до скоєного обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, викликав швидку, намагався надати медичну допомогу до приїзду швидкої особі, якій завдав поранення, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем несення служби характеризується посередньо, раніше судимого.

Враховуючи викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 16940,40 грн. необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили необхідно залишити у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_3 з 15.06.2025 за правилами ч. 5 ст 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України і за це кримінальне правопорушення призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 15 червня 2025 року.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 16940,40 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази: зрізи нігтьових пластин ОСОБА_3 , змиви з обох рух ОСОБА_3 штани, зразки крові ОСОБА_3 , зразки крові ОСОБА_6 , змиви речовини бурого кольору, ніж, спортивна кофта, спортивні штани, три ножі, передані в камеру зберігання речових доказів СВ ЧРУП ГУПН в Чернігівській області згідно квитанції №2291 та чотири скляні пляшки, дві чарки, одна розбита чарка, дактилокарта, які передані в камеру зберігання речових доказів СВ ЧРУП ГУПН в Чернігівській області згідно квитанції №2183 знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який утримуються під вартою з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1