Дата документу 10.02.2026
Справа № 334/1046/26
Провадження № 1-кс/334/487/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

10 лютого 2026 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2026 за частиною першою статті 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження. У вчиненні злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до семи років, існує ризик, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також підозрюваний зареєстрований та мешкає у іншій області (обласному центрі) , що створює ризик переховування підозрюваного. Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 в подальшому може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце їх мешкання та контактні номери телефонів, також вони мають спільне місце служби. Ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень статті 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до частини четвертої статті 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Підозрюваний, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, усвідомлював небезпечність своїх дій, на аморальність та прямий умисел дій ОСОБА_4 вказує той факт, що злочин вчинений у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська держава перебуває у стані війни з Російською Федерацією та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора, що вказує на аморальність підозрюваного, та жадання отримати гроші більшими, ніж повага до суспільства. З огляду на це, а також те, що підозрюваному загрожує покарання до 7 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання, у разі визнання його винним або від кримінального переслідування, існує реальна можливість продовження вчинення останнім аналогічних злочинів. Жоден інший запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_3 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване, підтримали.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти клопотання заперечив за відсутності підстав для обрання даного запобіжного заходу. Повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою в частині збуту вогнепальної зброї, оскільки ОСОБА_4 збув предмет, який згідно з висновком експерта від 09.02.2026 не є вогнепальною зброєю. Також під час зміни раніше висунутої підозри ОСОБА_4 ініціював питання про укладення угоди про визнання винуватості з прокурором. Також прокурором не доведені ризики, зазначені у клопотанні. Ризик переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується лише тяжкістю ймовірного покарання, що суперечить практиці ЄСПЛ. Також підозрюваний згоден співпрацювати зі слідством. Підозрюваний не може впливати на свідків, які є закупним та понятими, а отже відсутня необхідність у впливу на цих осіб. ОСОБА_4 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки дружину та дитину. Бере участь у відсічі військової агресії РФ. Вказані обставини свідчать про те, що він не може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчими СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000281, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2026 за частиною першою статті 263 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 08.02.2026, не маючи передбаченого Законом дозволу, всупереч вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VI11 від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України за № 2471- XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992р. та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998 року, придбав у невстановленої досудовим слідством особи вогнепальну зброю, а саме автомат АК-12 з під`єднаним затвором, який почав зберігати без передбаченого законом дозволу з метою збуту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, 08.02.2026 ОСОБА_4 спілкуючись у месенджері «Telegram» з ОСОБА_7 (анкетні дані змінено), домовився про збут вказаної вогнепальної зброї за грошові кошти.

08.02.2026 у період часу з 11:00 до 13:30 ОСОБА_4 перевіз на автомобілі «Мітсубісі L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вогнепальну зброю, а саме автомат АК-12 з від`єднаним затвором, з місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 на ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , з метою її подальшого збуту ОСОБА_7 (анкетні дані змінено), який згідно з висновком експерта від 10.02.2026 № СЕ-19/108-26/2689-БЛ є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною зброєю автоматом Калашнікова «АК-12» калібру 5,45х39 мм, серійний номер НОМЕР_2 , промислового виробництва АТ «Концерн Калашнікова» (РФ), автомат придатний для стрільби.

08.02.2026 проведений контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якого приблизно о 13:30 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) вогнепальну зброю, а саме автомат АК-12, за грошові кошти у сумі 87000 грн, який у конструктивному поєднанні з затвором, який згідно висновку експерта від 10.02.2026 № СЕ-19/108-26/2689-БЛ є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною зброєю автоматом Калашнікова «АК-12» калібру 5,45х39 мм, серійний номер НОМЕР_2 , промислового виробництва АТ «Концерн Калашнікова» (РФ), автомат придатний для стрільби.

08.02.2026 ОСОБА_4 був затриманий в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України, час фактичного затримання 13 година 40 хвилин.

09.02.2026 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, який кваліфікований як незаконне придбання, зберігання, перевезення та збут вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколами оглядів предметів від 08.02.2026 та 09.02.2026; протоколами оглядів місць події від 08.02.2026; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; висновком експерта від 10.02.2026 № СЕ-19/108-26/2689-БЛ.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до семи років, існує ризик, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також підозрюваний зареєстрований та мешкає у іншій області (обласному центрі), що створює ризик переховування підозрюваного. Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 в подальшому може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце їх мешкання та контактні номери телефонів, також вони мають спільне місце служби. Підозрюваний, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, усвідомлював небезпечність своїх дій, на аморальність та прямий умисел дій ОСОБА_4 вказує той факт, що злочин вчинений у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська держава перебуває у стані війни з Російською Федерацією та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора, що вказує на аморальність підозрюваного, та жадання отримати гроші більшими, ніж повага до суспільства. З огляду на це, а також те, що підозрюваному загрожує покарання до 7 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання, у разі визнання його винним або від кримінального переслідування, існує реальна можливість продовження вчинення останнім аналогічних злочинів.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, який є тяжким злочином та передбачає покарання від трьох до семи років. Підозрюваний є військовослужбовцем начальником штабу заступником командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_3 , має стійкі соціальні зв`язку дружину та малолітню дитину. Підозрюваний та члени його сім`ї проживають за адресою АДРЕСА_1 . Крім цього підозрюваний як військовий командир бере безпосередню участь у відсічі збройної агресії РФ проти України.

Вказані обставини свідчать про достатні стримуючі фактори у підозрюваного для запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування. Таким чином прокурором не доведена наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Прокурором також не доведений ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, оскільки під час досудового розслідування допитані три свідки. Анкетні дані одного зі свідків є зміненими, а отже не можуть бути відомими підозрюваному, через що він не може впливати на даного свідка. Інші свідки є понятими, які були присутніми під час огляду місця події. Враховуючи те, що вказаним свідками не відомі інші обставини, ніж зафіксовані у протоколі огляду місця події, у підозрюваного відсутня необхідність у впливу на цих свідків.

Підозрюваний ОСОБА_4 є раніше не судимою особою. Має стійкі соціальні зв`язки. Є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення. Вказані обставини свідчать про відсутність необхідності у вчиненні підозрюваним інших кримінальних правопорушень для забезпечення свого існування, а також достатніх стримуючих факторів від цього. Отже ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, прокурором також не доведений.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У частині третій статті 194 КПК України зазначено, що слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

За таких обставин, враховуючи те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, але не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які він вказує, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання необхідно задовольнити частково та зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Керуючись статтями 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 202, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 13 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1