печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника - адвоката: ОСОБА_3 , підозрюваного: ОСОБА_4 , прокурора: ОСОБА_5 , слідчого: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру від 07 березня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0000067 від 30.03.2023,-

В С Т А Н О В И В :

09.10.2025 до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру від 07 березня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0000067 від 30.03.2023.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що підставою для оскарження є незаконність та необгрунтованість повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вказаному кримінальному провадженні як такого, що не відповідає вимогам ст.ст. 276, 277 КПК України.

Повідомлення про підозру від 07.03.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України, є неконкретним та очевидно необгрунтованим. Зокрема, не містить зазначення часу, місця вчинення, а також інших суттєвих обставин, які б вказували на наявність у підозрюваного умислу, направленого на заволодіння майном, обставин щодо способу такого заволодіння, фальсифікації волі потерпілого та отримання підозрюваним майна чи грошових коштів, як предмету злочину, можливість підозрюваного розпорядитися таким майном та виключали б сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося.

У повідомленні про підозру від 07.03.2025 ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину шляхом заволодіння чужим майном (шахрайство), проте не визначено яким способом вчинено кримінальне правопорушення - чи шляхом обману, чи зловживання довірою, що є обов`язковою умовою для кваліфікації діяння як шахрайства, оскільки сам факт заволодіння чужим майном не створює склад кримінального правопорушення, а знаходиться у площині цивільного законодавства.

На момент повідомлення про підозру матеріали кримінального провадження не містили жодних належних та достатніх доказів, які підтверджували б виникнення та наявність у ОСОБА_4 злочинного умислу, направленого на заволодіння майном та спосіб втілення даного умислу.

Крім того, у повідомленні про підозру від 07.03.2025 ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину шляхом: організації підроблення офіційних документів, які видаються нотаріусом, проте у ОСОБА_4 не було знайдено жодного документу, який ОСОБА_4 самостійно та/або за допомогою нотаріуса підробив, оскільки у повідомленні про підозру йдеться про видачу ОСОБА_7 довіреності для представлення його інтересів ОСОБА_4 (підроблення якої не встановлено та не перевірялося), про видачу ОСОБА_8 довіреності для представлення його інтересів ОСОБА_4 (підроблення якої не встановлено та не перевірялося), про ніби-то виготовлення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 12.09.2012 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із використанням реквізитів та печатки приватного нотаріуса (доказів незаконного виготовлення, передачі, отримання печатки ОСОБА_4 не надано, так як і докази втрати приватним нотаріусом вказаної печатки, а також відсутні докази підроблення спеціального бланку нотаріального документу через його відсутність в оригіналі), організації підроблення офіційних документів, які видаються експертом, проте у ОСОБА_4 не було знайдено жодного документу, який ОСОБА_4 самостійно та/або за допомогою експерта підробив, використання завідомо підробленого документу, проте ОСОБА_4 діяв не у власних інтересах, тому представництво інтересів не породжує обов`язку у перевірці достовірності документів від довірителя.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором.

Як вбачається із повідомлення про підозру, день його складення не був зазначений, та був дописаний вручну при проведенні обшуку у ОСОБА_4 .

Крім того, адвокатом в скарзі було зазначено, що ОСОБА_4 не мав та не має наміру заволодіти майном - нежитловим приміщенням у м. Києві за адресою: вулиця Костянтинівська, 31, м. Київ, оскільки вказане майно з метою забезпечення виконання військовою частиною завдань в умовах правового режиму воєнного стану, керуючись положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", командир військової частини видав наказ № 55 від 09.06.2023 "Про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану", згідно якого прийнято рішення: примусово відчужити об`єкт нерухомого майна - приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1003 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, власником якого є ОСОБА_8 .

На виконання наказу командира військової частини від 09.06.2023 № 55 "Про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану" зі змінами, внесеними наказом командира військової частини № 46 від 23.03.2024, 04.04.2024 було складено та у встановленому законодавством порядку оформлено акти № № 1194, 1195, 1196, 1197, 1198, 1199, 1200 про примусове відчуження або вилучення майна.

Вказане право власності на відчужене майно 17.04.2024 було зареєстровано за державою в особі ГУР МО України () в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, 22.07.2022 за наслідком розгляду клопотання сторони обвинувачення, Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/18147/22-к надано згоду на передачу указаної будівлі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2023 у справі № 757/10244/23-к адміністративну будівлю за адресою: місто Київ, вулиця Костянтинівська, 31, передано на відповідальне зберігання, до завершення заходів організації управління майном Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із можливістю використання Збройними Силами України, в особі Київського квартирно-експлуатаційного управління () на потреби, які виникають під час здійснення діяльності Збройних Сил України з метою подальшого розміщення військових частин.

Листом від 13.04.2023 № 001-530 Київською міською військовою адміністрацією погоджено розміщення військової частини в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто Київською міською військовою адміністрацією з 13.04.2023 погоджено розміщення у будівлі військової частини, яка у подальшому без рішення РНБО була набута державою в особі ГУР МО України.

Отже, факт шахрайства, як заволодіння майном не підтверджується, оскільки держава в особі ГУР МО України є власником будівлі, а ОСОБА_4 або інша особа не вчиняла обман чи зловживання довірою ні щодо нинішнього, ні щодо попередніх власників будівлі, ні щодо управителя.

Проте, ні про обман, ні про зловживання довірою у повідомленні про підозру не йдеться, як і не йдеться про потерпілу особу, яка у даному випадку мала бути або нинішній власник майна, або попередній, або управитель, визначений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22.07.2022 у справі № 757/18147/22-к.

При цьому, з повідомлення про підозру та матеріалів кримінального провадження не вбачається, у чому полягає обман чи зловживання довірою з боку ОСОБА_4 , навіть незрозуміло по відношенню до кого ОСОБА_4 застосував обман.

Тобто твердження органу досудового розслідування про заволодіння ОСОБА_4 майном в особливо великих розмірах не підтверджується жодними доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність оголошеної підозри.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали з наведених у ній підстав, просили її задовольнити та скасувати повідомлення про підозру від 07 березня 2025 року відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000067 від 30.03.2023.

Слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, просили відмовити, зазначивши, що на даний час у кримінальному провадженні призначено ряд експертиз різного виду, здійснюються огляди вилучених речей, здійснюється розсекречення негласних слідчих розшукових дій та інші заходи, щодо встановлення всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката, заперечення слідчого та прокурора, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Главою 26 КПК України, визначено порядок повідомлення особі про підозру.

Відповідно ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 КПК України.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 КПК України.

Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності. Підтвердженням цього є положення п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно пункту третього частини третьої наведеної вище норми закону, підозрюваний, обвинувачений має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмежень їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, слідчий суддя виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Cтандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідно особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватись тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватись in abstracto або ґрунтуватись на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватись конкретними доказами в кримінальному провадженні. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

При цьому, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК Украни, слідчий суддя вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2025, в порядку частини 6 статті 193 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід. Тим самим, слідчим суддею, при постановленні ухвали перевірено, зокрема, обґрунтованість підозри та її визнано такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Як вбачається з тексту оскаржуваної підозри, в ній, відповідно до вимог ст. 277 КПК України, належним чином викладено зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , із зазначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність.

Тобто, органом досудового розслідування належним чином дотримано вимоги, які ставляться КПК України щодо змісту письмового повідомлення про підозру.

Разом з цим, слідчим суддею було встановлено, що вказані вимоги були предметом розгляду та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року у справі № 757/24905/25-к було відмовлено, при цьому, Київським апеляційним судом 08 липня 2025 року, ухвалу Печерського районного суду міста Києва залишено без змін, та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року у справі № 757/40524/25-к було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, повідомлення про підозру від 07.03.2025, відповідає вимогам діючого законодавства, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру від 07 березня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0000067 від 30.03.2023 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1