Справа № 643/67/26
Провадження № 1-кс/643/424/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001113 від 07.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

встановив:

06.01.2026 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001113 від 07.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Харківської обласної прокуратури.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ситуації що склалася у період триваючої військової агресії проти України з боку держави-агресора (російської федерації), у невстановленій досудовім розслідуванням час виник протиправний злочинний умисел направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи що Україна була змушена докладати всіх необхідних зусиль щодо забезпечення своєї безпеки, а тому й вдалася до внутрішньодержавного заходу для протистояння загрозам з боку рф шляхом введення особливого стану в державі під якім слід розуміти надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу, вирішив стати на шлях протиправної діяльності проти основ національної безпеки України та проти авторитету органів державної влади.

ОСОБА_4 будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , і будучи обізнаним про діяльність Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених у відповідності до чинного законодавства України на території Великобурлуцької територіальної громади Куп`янського району Харківської області з надання відсічі збройної агресії рф проти України, усвідомлюючи, що він є громадянином України, оцінивши обстановку в умовах військового стану, діючи умисно, з метою особистого збагачення, вирішив вчиняти дії з перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених у відповідності до чинного законодавства України під час активної фази бойових дій на території Куп`янського району Харківської області.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 , перебуваючи в Україні, був достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією «рф», та настанням з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України».

В той же час ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що діяльність Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених у відповідності до чинного законодавства України, як в Україні, так і в м. Харкові та області, по здійсненню відсічі збройної агресії рф проти України є вкрай важливою з метою захисту територіальної цілісності та суверенітету України, усвідомлюючи, що він є громадянином України, оцінивши обстановку в умовах військового стану, діючи умисно та свідомо, вирішив скоїти перешкоджання, спрямовані на створення перепон у законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених у відповідності до чинного законодавства України під час здійснення ними відсічі збройної агресії рф проти України, шляхом надання послуг перевезення осіб та військовослужбовців ЗСУ, ТрО, ДПСУ та організував схему вивезення військовослужбовців Сил оборони України за межі зони проведення бойових дій у Харківській області в об`їзд встановлених блокпостів.

При цьому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше 21 грудня 2025 року, перебуваючи на території Харківської області, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, з метою власного збагачення, в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України, в ході особистої розмови з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні бригади "Гарт" НОМЕР_2 , запропонував останньому за грошову винагороду у розмірі 4000 гривень, незаконно вивезти його з місця проходження військової служби за межі зони проведення бойових дій у Харківській області в об`їзд встановлених блокпостів, на що ОСОБА_5 погодився.

Надалі, 05.01.2026, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, будучи обізнаним про події, які відбуваються в України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, усвідомлюючи ролі та важливість кожного військовослужбовця в період дії військового стану, перебуваючи у сел. Великий Бурлук Куп`янського району Харківської області, заздалегідь проінструктувавши військовослужбовця ОСОБА_5 , якому заборонено покидати військову частину без наказу, забрав останнього у цивільному одязі використовуючи власний автомобіль марки Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_3 , з метою забезпечення реалізації можливості самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_5 місця проходження військової служби та будучи достовірно обізнаним про його наміри, за грошову винагороду, вивіз останнього по заздалегідь узгодженому маршруту сел. Великий Бурлук Куп`янського району Харківської області сел. Пісочин Харківського району Харківської області, в об`їзд встановлених блок-постів, за що отримав грошову винагороду у розмірі 4000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, здійснював дії направлені на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом забезпечення вивезення військовослужбовців Сил оборони України за межі зони проведення бойових дій у Харківській області в об`їзд встановлених блокпостів, які виявили бажання самовільно залишити місце проходження військової служби.

У підсумку ОСОБА_4 у зазначений вище період часу підозрюється у вчиненні кримінально караного діяння, пов`язаного з перешкоджання законній діяльності збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; мета - підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану, вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

05.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

05.01.2026 під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: Військовий квиток на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Протокол засідання військово-лікарської комісії №2025-0901-1256-2018-7 від 01.09.2025 на 1 арк.; Чорнові записи на 13 арк.; Ноутбук "Lenovo", s/n CB22198858, який належить ОСОБА_4 .

На підставі викладеного орган досудового розслідування дійшов висновку, що вищезазначені речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки вони є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій набуті кримінально протиправним шляхом.

05.01.2026 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Предмети, вилучені за вище вказаними адресами являють собою матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані речі та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів, а також недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна подав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

05.01.2026 під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: Військовий квиток на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Протокол засідання військово-лікарської комісії №2025-0901-1256-2018-7 від 01.09.2025 на 1 арк.; Чорнові записи на 13 арк.; Ноутбук "Lenovo", s/n CB22198858, який належить ОСОБА_4

05.01.2026 виявлені та вилучені предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 06.01.2026 року клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 задоволено, надано дозвіл слідим слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні дозвіл на проведення обшуку в слідчому в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_7 дозвіл на проведення обшуку у квартирі за місцем реєстрації та фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення речей, предметів та документів які мають значення для досудового розслідування, та можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а саме: військового квитка на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколу засідання військово-лікарської комісії №2025-0901-1256-2018-7 від 01.09.2025 на 1 арк.; чорнових записів на 13 арк.; ноутбуку «Lenovo», s/n CB22198858.Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0001113 від 07.11.2025 на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , а саме на: Військовий квиток на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Протокол засідання військово-лікарської комісії №2025-0901-1256-2018-7 від 01.09.2025 на 1 арк.; Чорнові записи на 13 арк.; Ноутбук "Lenovo", s/n CB22198858.

Місцем зберігання вилученого майна визначити слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1