Справа № 359/3384/24
Провадження № 1-кп/359/458/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 травня 2024 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні з повною аудіо та відео фіксацією по кримінальному провадженні №0000772 від 15.08.2021, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 162 КК України,

встановив:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 162 КК України,

Прокурор висловив позицію, що дане кримінальне провадження підсудне Бориспільському міськрайонному суду Київської області. Підстави, передбачені п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні. Кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні судом одноособово з викликом учасників процесу.

Представник потерпілих та самі потерпілі підтримали позицію прокурора.

Під час підготовчого судового засідання, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, захисник ОСОБА_8 подав письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з наступних підстав.

Захисник зазначає, що по-перше, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, яка є імперативною, обвинувальний акт не містить вказівку на місце його затвердження прокурором.

По-друге, за змістом обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 162 ч. 1 та 122 ч. 1 КК України.

При цьому, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладено таким чином, що не дає можливості розмежувати обвинувачення за кожним епізодом окремо для подальшого визначення які саме протиправні дії кваліфіковані за тією чи іншою нормою закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим обвинувачення викладено прокурором не конкретно, тобто без зазначенням кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кожним епізодом протиправних діянь окремо.

Якщо особа обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, які кваліфіковано за різними статтями кримінального закону, то в обвинувальному акті необхідно викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення за кожним кримінальним правопорушенням окремо, а не викладати їх в загальному порядку.

За таких обставин, надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд та права на захист обвинуваченого.

За вказаних обставин обвинувальний акт не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає поверненню прокурору.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання та просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Представник потерпілих та потерпілі підтримали позицію прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали які подані з обвинувальним актом, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні клопотання захисника з наступних підстав.

Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

За змістом ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також відповідно до п.6 ч.2 ст.291 КПК України обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Як роз`яснив Верховний Суд України в постанові від 24 листопада 2016, аналіз вказаної норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980). Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Поряд з цим, ч.1 ст.11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Встановлено, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини злочину інкримінованого ОСОБА_7 зазначена правова кваліфікація його діям, а також сформульовано пред`явлене обвинувачення в тих межах, в яких прокурор вважає доведеними. Також в обвинувальному акті зазначено відсутність пом`якшуючої обставини.

Ці обставини свідчать про те, що зміст обвинувального акту повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З огляду на це суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні.

Всі інші підстави, зазначені захисником, будуть розглянуті в судовому засіданні і у разі їх підтвердження, можуть бути підставою для інших наслідків, ніж повернення прокурору обвинувального акту у порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Керуючись ст.ст.314-316, 291, ч.2 ст.376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , про повернення обвинувального акту прокурору, відмовити.

Підготовчу частину закінчити.

Кримінальне провадження №0000772 від 15.08.2021, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 162 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 14 год. 30 хв. 03.06.2024.

В судове засідання викликати учасників процесу.

Повний текст ухвали буде проголошений о 08:30 год. 02.05.2024.

Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_1