ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1617/25
провадження № 1-кп/753/1278/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000579, з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_6 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих останнім кримінальних правопорушень, а також продовження існування встановлених раніше ризиків. Просив врахувати, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Останній розуміючи невідворотність покарання, будучи без процесуального обмеження, зможе використати нагоду та переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений не має офіційно зареєстрованого місця проживання, на території м. Києва, є уродженцем східних областей України та може виїхати до тимчасово окупованих територій.На даний час не встановлені всі спільники ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Крім того, ОСОБА_6 може перешкоджати проведенню судового розгляду іншим чином - може змінювати місця проживання, симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Враховуючи характер вчиненого злочину, а також матеріальний стан обвинуваченого, без процесуального обмеження, останній зможе продовжити вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 категорично заперечила проти задоволення клопотання. Вказувала що зі сплином часу ризики зменшились, докази досліджено і тому більш м`який запобіжний захід - а саме домашній арешт, бути достатньо ефективним.

Обвинувачений ОСОБА_6 наполягав на зміні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, вирішуючи клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд враховує не тільки необхідність забезпечення прав обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів.

Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченог в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, в даному конкретному випадку підозра ОСОБА_6 у вчиненні тяжких злочинів є небезпідставною, про що свідчить спрямування обвинувального акту до суду.

При цьому, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченим в разі визнання їх винними, що свідчить про наявність ризику втечі, встановив, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особи обвинувачених,наявність ще і інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Також, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

На даний час продовжується з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, і тому можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого та свідків з метою зміни показань продовжує існувати, що свідчить про можливість перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.

Приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень в сукупності з даними, що характеризують особу останнього, а саме вік та стан здоров`я, з огляду на ступінь тяжкості правопорушення та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання обвинуваченого винуватим, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинуваченого під вартою, так як достатні стримуючі фактори, які би свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Також, беручи до уваги відсутність доказів офіційного джерела доходу та наявності міцних соціальних зв`язків обвинуваченого суд вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є реальним.

Крім того, судовий розгляд триває, всі спільники не встановлені, і тому ризик впливу на свідків, а також перешкоджанню кримінальному провадженню продовжує існувати.

Відомості, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження також відсутні.

З урахуванням наведеного суд вважає, що обставини, які були підставами для застосування обвинуваченим найбільш суворого вигляду запобіжного заходу не зменшились.

Також, в відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи підстави та обставини інкримінованих обвинуваченому під час дії воєнного стану в Україні кримінальних правопорушень, зокрема проти основ національної безпеки України, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Головуючий: