Справа № 161/1565/25 Провадження №11-кп/802/603/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003674 від 29 жовтня 2024 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Іллічівськ Одеської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, студента Дніпровського державного аграрно-економічного університету, який працює фізичною особою-підприємцем, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст.49-2 КВК України, вирішено обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з дня його фактичного затримання в порядку ст.208 КПК України по день звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, а саме з 29.10.2024 по 28.01.2025 включно, із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням пробаційного нагляду.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави вирішено скасувати, а заставу в розмірі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, внесену заставодавцем ОСОБА_10 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2025 по справі №161/1565/25 (квитанція від 27.01.2025 на суму 299 000 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч) гривень та квитанція 28.01.2025 на суму 3 800 (три тисячі вісімсот) гривень) вирішено повернути заставодавцю.

Вироком вирішено питання речових доказів та арештованого майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що він, 28 жовтня 2024 року, близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в розважальному комплексі «MOJO HALL» по вулиці Ковельська у місті Луцьку Волинської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час ініційованого та розпочатого останнім конфлікту, обороняючись від неочікуваного нападу з боку ОСОБА_11 , що супроводжувався активним застосуванням фізичного насильства і обмеженням рухів, а також заподіянням йому фізичного болю, перевищуючи межі необхідної оборони, утримуючи у правій руці ніж, умисно наніс ним ряд ударів в ділянку тулуба ОСОБА_11 , тим самим умисно заподіяв йому тяжку шкоду, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, перевищивши межі необхідної оборони.

Вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичного експерта № 800 від 27.11.2024 у вигляді множинних проникаючих ножових поранень черевної та грудної порожнини, з наявністю крові в черевній порожнині, травми тіла шлунку, розриву великого чепця (сальника), перфорацію діафрагми з розкриттям синусу лівої легені, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжих тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, а саме: умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме: закінчений замах на умисне вбивство, тобто виконання усіх дій, які вважав необхідними для доведення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині до кінця, яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Сторона обвинувачення звертає увагу, що суд першої інстанції неповно дослідив наявні у матеріалах справи докази, а саме: висновки судово-медичної експертизи № 800 від 27.11.2024 та № 859 від 25.12.2024, протокол огляду предметів від 29.10.2024 з доданим до нього відеозаписом, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про зміну кваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України. Також, апелянт зазначає, що вказані докази спростовують висновок суду про явну фізичну перевагу ОСОБА_11 над обвинуваченим та є свідченням спрямованості умислу останнього на позбавлення життя свого опонента. Крім того, апелянт вказує на відсутність у обвинуваченого щирого каяття, оскільки в ході судового розгляду він усіляко намагався виправдати свої дії. Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. Під час апеляційного розгляду повторно дослідити згадані докази.

В запереченні на апеляційну скаргу, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , вважає апеляційні доводи безпідставними, а судове рішення законним та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний вирок залишити без змін. Вказує на необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів та на те, що зі змісту вказаного клопотання не зрозуміло, який саме протокол огляду предмета просить дослідити прокурор, адже в матеріалах справи наявні два протоколи від 29.10.2024. Також, захисник зазначає, що твердження прокурора про наявність у обвинуваченого мети та умислу на заподіяння смерті іншій людині, є надуманим, а ОСОБА_7 діяв в межах самооборони, тож кваліфікація його дій за ст.124 КК України є вірною.

До початку розгляду справи в апеляційному суді прокурор заявив клопотання, яким відмовляється повністю від апеляційної скарги.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Оскільки скаржник відмовилася від своїх вимог, а інші учасники судового розгляду в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції не оскаржували, тому відповідно до ч.2 ст.403 КПК України апеляційне провадження по даній справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного і керуючись ст.403 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Провадження у справі за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2025 року, стосовно ОСОБА_7 , закрити.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді