Справа № 136/333/24
Провадження №11-кп/801/140/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000035, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.02.2024 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Свердлівка Липовецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-08.11.2022 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст. 198 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шести) місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 08.11.2022 та остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня затримання на виконання вироку, який набрав законної сили.

Місцевий суд установив, що відповідно до постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 13.02.2023 у справі № 136/169/23, яка набрала законної сили 24.02.2023, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, умисно та систематично, достовірно знаючи про наявність даного рішення суду та будучи ознайомленим з ним, з метою невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», 03.04.2023 був зупинений працівниками Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області, оскільки ОСОБА_7 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідний протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 20 400 грн. У подальшому ОСОБА_7 , маючи на меті умисно не виконувати рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, 19.06.2023 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області був зупинений автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідні протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на невиконання рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, 26.07.2023 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області був зупинений автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідні протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду від 13.09.2023 у справі № 127/18549/23 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке вчинено 19.06.2023, на накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, постановою Вінницького міського суду від 30.10.2023 у справі № 127/18447/23 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке вчинено 19.06.2023 та 26.07.2023 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Провадження за ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке вчинено 26.07.2023 закрито, у зв`язку і закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про наявність рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, діючи умисно, починаючи з 24.02.2023, умисно вчинив 5 адміністративних правопорушень у сфері забезпечення правил дорожнього руху, за що був притягнутий у встановленому законом порядку до адміністративної відповідальності, тим самим умисно ухилився від виконання постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 13.02.2023 у справі № 136/169/23.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2, 417 КПК України у зв`язку з відсутністю у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 не являється суб`єктом кримінального правопорушення, яке передбачає відповідальність за невиконання судового рішення, оскільки рішення суду про позбавлення особи права керувати транспортними засобами виконується працівниками правоохоронних органів шляхом вилучення відповідного посвідчення.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав, викладених в ній та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, зазначені норми закону в частині доведеності вини, кваліфікації дій особи та призначення покарання дотримані, а висновки належним чином обґрунтовані.

Установлено, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом без посвідчення водія, достовірно знаючи про наявність постанови суду, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили, і обвинувачений був ознайомлений з вказаною постановою суду, не виконав її, що було кваліфіковано місцевим судом за ч. 1 ст. 382 КК.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування. Об`єктивна сторона зазначеного кримінального правопорушення також проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.

Згідно доктрини кримінального права суб`єкт цього кримінального правопорушення може бути як спеціальним, так і загальним. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього кримінального правопорушення необхідно вирішувати диференційовано з урахуванням конкретних фактичних обставин кримінального провадження.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Таким чином, особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами, зобов`язана утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку, адже позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Із установлених судом фактичних обставин убачається, що ОСОБА_7 систематично (п`ять раз) порушував Правила дорожнього руху, за що притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126, 130 КУпАП та така систематичність порушень обвинуваченим Правил дорожнього руху свідчить про ухилення останнього від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК.

Суд, призначаючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обмежує таке право особи на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Згідно доктрини адміністративного права суть кожного адміністративного стягнення полягає у застосуванні певних правообмежень безпосередньо до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (принцип персональної відповідальності). І в цьому відношенні безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керувати транспортними засобами є особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Позбавлення права керувати транспортними засобами передбачає вилучення посвідчення водія, що повинно здійснюватися органами, які видали таке посвідчення, що було виконано шляхом фактичного вилучення в ОСОБА_7 посвідчення водія посадовими особами органів Національної поліції, що відповідає положенням ст. 317 КУпАП. Проте це не свідчить про те, що зміст правових вимог судового рішення про позбавлення права керувати транспортними засобами ОСОБА_7 адресований, перш за все, до органів поліції чи дозвільної системи, адже зміст розглядуваного адміністративного стягнення полягає не у вилученні посвідчення водія, а у позбавленні конкретної особи ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами.

За наведених обставин суд не убачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0000035, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.02.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 382 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: