УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 295/13052/25

провадження № 51-4522ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2025 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області щодо нерозгляду клопотань та їх невиконання повернуто особі, яка її подала, оскільки її подано після закінчення строку, передбаченого ст. 304 КПК та особа, яка подала скаргу не порушує питання про поновлення цього строку.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 06 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2025 року - без зміни.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді.

У обґрунтування доводів скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції допущено істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки повний текст ухвали від 06 жовтня 2025 року не виготовлено, йому не вручено та не оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Стверджує, що повернення скарги на бездіяльність слідчого та рішення апеляційного суду унеможливлюють розгляд по суті, тобто ухвала перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, що позбавляє його доступу до правосуддя.

На підтвердження своїх доводів посилається на постанови Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 991/1615/20 та від 25 лютого 2020 року у провадженні № 51-501ск20, а також рішення Європейського суду з прав людини - Bellet v. France, § 36.

Перевіривши доводи касаційної скарги, надані до неї судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за правилами гл. 32 КПК. У цій главі міститься норма процесуального права, котра встановлює вичерпний перелік судових рішень, що належать до предмета перевірки в порядку касаційної процедури. Конкретне унормування предмета ревізії суду касаційної інстанції є втіленням принципу юридичної визначеності.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 424 цього Кодексу ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу, оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Враховуючи викладене, а також те, що Житомирський апеляційний суд розглянув по суті апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2025 року та постановив за результатами розгляду ухвалу про залишення без задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що це судове рішення не може бути предметом касаційного оскарження, а тому у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Поза тим, Суд уважає за необхідне зазначити наступне

З Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним ресурсом, видно наявність повного тексту ухвали Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, який надіслано до реєстру судом 13 жовтня 2025 року, зареєстровано 14 числа того ж місяця і року, забезпечено надання загального доступу 15 жовтня 2025 року.

Щодо посилань касатора на рішення Верховного Суду, слід зазначити таке

Рішення від 18 березня 2021 року у справі з Єдиним унікальним номером 991/1615/20 постановленого чи ухваленого Верховним Судом не існує, а у провадженні

№ 51-501ск20 прийнято два рішення, одне з яких це ухвала від 03 лютого 2020 року про залишення без руху скарги особи, інше - ухвала від 10 березня 2020 року про повернення цієї скарги, оскільки особа не усунула недоліки, тож такі рішення, на які посилається автор скарги є нерелевантними.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 428 КПК, відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3