ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/134/25 Справа № 695/944/21 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.05.2024 р. у кримінальному провадженні № 0000265 від 9.03.2021 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , який на-

родився 4.02.2000 р. у с. Вознесенське Золото-

ніського р-ну Черкаської обл., громадянин

України, українець, який має середню освіту,

не одружений, не працює, має на утриманні

неповнолітню дитину - ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий:

- 5.02.2021 р. Золотоніським міськрайсудом

Черкаської обл. за ч. 1 ст. 185 КК України до

160 годин громадських робіт,

- 25.02.2021 р. Золотоніським міськрайсудом

Черкаської обл. за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, 75

КК України до 3 років позбавлення волі, іспи-

товий строк 2 роки,

- 6.09.2022 р. Золотоніським міськрайсудом

Черкаської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України до 3

місяців арешту, на підставі ст. 71 КК України

частково приєднане покарання за вироком Зо-

лотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від

25.02.2021р. та остаточно призначено 3 роки 1

місяць позбавлення волі;

-27.12.2022 р. Золотоніським міськрайсудом

Черкаської обл. за ч. 4 ст. 185 КК України до 5

років позбавлення волі, на підставі 71 КК Ук-

раїни частково приєднане покарання за виро-

ком Золотоніського міськрайсуду Черкаської

обл. від 6.09.2022 р. та остаточно призначено

5 років 1 місяць позбавлення волі;

проживає

АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України - 5 років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднано покарання за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р. та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Зараховано в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.09.2022 р. та від 27.12.2022 р. в період з 28.10.2022 р. до 26.05.2024 р.

Початок строку відбуття покарання обчислюється з 28.10.2022 р.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2778,65 грн.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

Вироком суду встановлено, що 9.03.2021 р. приблизно в 00:10 год. ОСОБА_8 повторно, таємно, шляхом відкриття вхідних дверей, проник до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки здійснив крадіжку бензопили марки HECHT 950, вартістю, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21 /3209-ТВ від 18.03.2021 р. 2604,60 грн. та бензопили марки VITALS BKZ 4518n, вартістю, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/3210-ТВ від 22.03.2021 р. 1434,60 грн., які належить потерпілому ОСОБА_11 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4039,20 грн.

Він же, 9.03.2021 р. приблизно в 00:50 год., перебуваючи за адресою: Черкаська обл., Золотоніський р-он, с. Вознесенське, вул. Ясира, 8, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, викрав мобільний телефон марки Samsung j600F/DS Galaxy J6, вартістю, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/3078-ТВ від 18.03.2021 р. 1988,00 грн., який належить потерпілому ОСОБА_11 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

На зазначений вирок перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_8 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Абзаци третій та четвертий резолютивної частини вироку викласти у наступній редакції:

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком із покаранням за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р., призначити остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк призначеного покарання зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р..

П`ятий абзац резолютивної частини вироку викласти у наступному формулюванні: Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили. В решті вирок суду першої інстанції, апелянт просить, залишити без змін.

Перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав зміни до своєї апеляційної скарги, в яких ставляться наступні питання.

Закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком із покаранням за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р., призначити остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк призначеного покарання зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р.

П`ятий абзац резолютивної частини вироку викласти у наступному формулюванні: Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили. У решті вказаний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Зміни до апеляційної скарги обґрунтовані тим, що не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, прокурор вважає, що вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у резолютивній частині обвинувального вироку, окрім іншого, судом повинні зазначатися початок строку відбування покарання та рішення про залік досудового тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив злочин до ухвалення стосовно нього вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р., яким його засуджено за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань.

За такими ж правилами та принципами призначається покарання у випадку встановлення, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, що врегульовано вимогами ч. 4 ст. 70 КК України. Водночас у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Натомість, в оскаржуваному вироку суд при зарахуванні у строк покарання, призначеного на підставі вимог ч. 4 ст. 70 КК України, відбутого покарання за вироком від 27.12.2022 р. також помилково послався і на зарахування покарання, відбутого у зв`язку з виконанням вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.09.2022 р.

Проте, таке рішення суду не узгоджується з нормами закону України про кримінальну відповідальність, оскільки остаточне покарання в оскаржуваному вироку призначено з урахуванням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України саме вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р., яким раніше вже й було враховано покарання за вироком цього ж суду від 6.09.2022 р.

Також, у вироку суду не вказано, який саме принцип призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 70 КК України, застосовано судом, оскільки при призначенні остаточного покарання на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України суд не послався ні на принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, ні на принцип часткового складання покарань.

Однак, слід зауважити, що положення ст. 70 КК України є імперативними і передбачають єдиний можливий визначений порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, обов`язковий для суду, від якого не може бути відступів чи виключень.

Крім того, суд першої інстанції припустився помилки при визначенні обвинуваченому початку строку відбування покарання. Так, з резолютивної частини вироку вбачається, що судом вирішено строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його затримання, тобто з 28.10.2022 р. Таким чином, суд прийняв рішення строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту в порядку виконання попереднього вироку від 6.09.2022 р., не врахувавши, що у кримінальному провадженні за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України обвинувачений не перебував під вартою, а з моменту затримання до дня ухвалення вироку Золотоніським міськрайсудом Черкаської обл. 27.05.2024 р. відбував покарання за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р.

Відтак, суд не дотримався вимог кримінального процесуального та матеріального законів, оскільки повинен був визначити початок строку відбування покарання з моменту набрання вироком законної сили (постанова Верховного Суду від 8.09.2022 р. у справі № 229/5466/20).

З огляду на наведене, апелянт вважає, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування частково відбутого покарання за попередніми вироками, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні.

Крім того, на час апеляційного розгляду кримінального провадження виникли підстави для зміни вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 в частині обвинувачення за епізодом викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому приписи ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 9.08.2024 р. набрав чинності Закон України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно з новою редакцією ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а за ч. 2 ст. 51 КУпАП України - якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з 9.08.2024 р. таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на відміну від попередньої редакції закону, що передбачала кримінальну відповідальність за викрадення майна, вартість якого перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак наведені зміни в законодавстві, що пом`якшують кримінальну відповідальність та поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Як вбачається з вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.05.2024 р., ОСОБА_8 09.03.2021 р. вчинено таємне викрадення двох бензопил з домоволодіння ОСОБА_11 загальною вартістю 4039,20 грн. та того ж дня шляхом вільного доступу з будинку потерпілого викрадено мобільний телефон останнього вартістю 1988 грн.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1.01.2021 р. становив 2270 грн. Відтак розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 1.01.2021 р. становив 1135 грн.

Тобто, враховуючи внесені Законом України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ зміни, особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинену у 2021 р. крадіжку, якщо сума завданих збитків перевищує 2270 грн., а викрадення майна меншої вартості декриміналізовано та віднесено до адміністративних правопорушень.

Згідно п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 4792 КПК України, вирок суду стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні в частині скасування засудження за ч. 2 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження в цій частині - закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду, призначене на 25.09.2025 р., не з`явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце судового засідання про, що свідчать довідка про доставку повідомлення у додаток Viber (т. 2, а. пр. 66). Заяви про відкладення розгляду не надав. Справу було розглянуто без його участі тому, що відповідно до вимог ст. 405 КПК України, його участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 та просила її задовольнити із вказаних у ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_8 , який надав усну згоду на закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України стосовно нього з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, а в решті вимог апеляційної скарги погодився із думкою свого захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення змінених апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги із змінами до них, апеляційний суд вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі.

Так, відповідно до змісту вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнав свою вину. З огляду на це, кримінальне провадження було розглянуте судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

З урахуванням того, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, окрім того прокурор ні в апеляційній скарзі, ні в зміненій апеляційній скарзі не оскаржує обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини, а інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевірялися, відповідно до вимог ст. 404 КПК України.

У зв`язку з цим апеляційним судом вказаний вирок перевіряється лише в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та законності та правильності призначеного покарання.

9.08.2024 р. набрав чинності Закон України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а за ч. 2 ст. 51 КУпАП України - якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з 9.08.2024 р. таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стало кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на відміну від попередньої редакції закону, що передбачала кримінальну відповідальність за викрадення майна, вартість якого перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак наведені зміни в законодавстві, що пом`якшують кримінальну відповідальність та поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 9.03.2021 р. ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення з домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 двох бензопил загальною вартістю 4039,20 грн. та того ж дня з будинку потерпілого таємно викрав мобільний телефон останнього вартістю 1988,00 грн. (т. 1, а. пр. 232-233).

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1.01.2021 р. становив 2270 грн. Відтак розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 1.01.2021 р. становив 1135 грн.

Тобто, враховуючи внесені Законом України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ зміни, особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинену у 2021 р. крадіжку, якщо вартість майна перевищує 2270 грн., а викрадення майна меншої вартості декриміналізовано та віднесено до адміністративних правопорушень.

Відповідно до вироку суду, вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_11 мобільного телефону Samsung j600F/DS Galaxy J6, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/3078-ТВ від 18.03.2021 р., становить 1988,00 грн., тобто за цим епізодом злочинної діяльності діяння особи декриміналізовано, а тому кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, згідно якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин та враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 4792 КПК України, вирок суду підлягає зміні та скасуванню в частині засудження за ч. 2 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Оскільки, апеляційним судом скасовується засудження обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю, то з резолютивної частини вироку необхідно виключити посилання на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

За таких підстав слід вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Крім того, інкримінований обвинуваченому ОСОБА_8 злочин вчинено 9.03.2021 р., тобто до ухвалення стосовно нього вироку Золотоніським міськрайсудом Черкаської обл. від 27.12.2022 р., яким він засуджений за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, то відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, необхідно в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Проте, суд при зарахуванні у строк покарання, призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, відбутого покарання за вироком від 27.12.2022 р. неправильно послався на зарахування покарання, відбутого у зв`язку з виконанням вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.09.2022 р., що не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, оскільки остаточне покарання в оскаржуваному вироку призначено з на підставі ч. 4 ст. 70 КК України саме вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р., яким раніше вже й було враховано покарання за вироком цього ж суду від 6.09.2022 р.

Також, суд першої інстанції не зазначив у вироку, який саме принцип призначення покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачений ч. 1 ст. 70 КК України, застосував суд, оскільки при призначенні остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд не послався ні на принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, ні на принцип часткового складання покарань.

За таких обставин, апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р., за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначає ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк відбування покарання необїідно повністю зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р.

Окрім того, суд першої інстанції невірно обрахував обвинуваченому ОСОБА_8 початок строку відбування покарання, оскільки з резолютивної частини вироку вбачається, що судом вирішено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з часу його затримання, тобто з 28.10.2022 р.

Проте, таке рішення, що початок строку відбування покарання необхідно обчислювати з моменту взяття під варту ОСОБА_8 в порядку виконання попереднього вироку від 6.09.2022 р., не враховує, що у кримінальному провадженні за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України обвинувачений не перебував під вартою, згідно вироку запобіжний захід у даному кримінальному провадженні йому не обирався, а з моменту затримання до дня ухвалення вироку Золотоніським міськрайсудом Черкаської області 27.05.2024 р. він відбував покарання за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р. (т. 1, а. пр. 180-181).

Відтак, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не дотримався вимог матеріального закону, оскільки повинен був визначити початок строку відбування покарання з моменту набрання вироком законної сили, у зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку, що початок строку відбування покарання ОСОБА_8 необхідно рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

У решті вказаний вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи зміненої апеляційної скарги перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 є слушними, тому що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до задоволення, а вирок місцевого суду до зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.05.2024 р. стосовно ОСОБА_8 змінити.

Закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р., за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк відбування покарання повністю зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 27.12.2022 р.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

У решті вказаний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Змінену апеляційну скаргу перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді