УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 523/8648/17

провадження № 51- 4870ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка Одеської області,жителя АДРЕСА_3на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року.

Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі: за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (КК) - на строк 10 років, за пунктами 1, 9 частини 2 статті 115 КК - довічно, а остаточно на підставі статті 70 КК - довічно.

2. Суд визнав доведеним, що 23 січня 2017 року приблизно о 02:00 за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , засуджений в стані наркотичного сп`яніння з мотивів особистої неприязні, заздалегідь приготованим ножем, завдав не менше тридцяти чотирьох ножових поранень ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження, що призвели до смерті. Приблизно о 02:00 у тій же квартирі, бажаючи приховати раніше скоєний злочин, засуджений вдарив ножем ОСОБА_6 та завдав не менше тридцяти трьох ножових поранень ОСОБА_7 , від яких вона померла. Наздогнавши ОСОБА_6 в під`їзді будинку на АДРЕСА_2 засуджений завдав потерпілому не менше сімнадцяти ножових поранень, що призвели до його смерті.

3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою виключив з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що пом`якшує покарання, - вчинення кримінального правопорушення внаслідок неправомірних дій з боку потерпілого. В решті вирок залишено без змін.

Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить скасувати оскаржені рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

5. Суть доводів скарги зводиться до того, що дії засудженого необхідно кваліфікувати за статтею 116 КК, оскільки вбивства вчинені ним у стані сильного душевного хвилювання. Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій порушили принцип змагальності сторін, безпідставно відмовивши у допиті експертів та призначенні наркологічної та психолого-психіатричної експертизи. На думку засудженого, призначене йому покарання є надто суворим, оскільки судом апеляційної інстанції не визнано пом`якшуючою покарання обставиною вчинення кримінального правопорушення внаслідок неправомірних дій з боку потерпілого.

Оцінка Суду

6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши судові рішення, Суд вирішив відмовити у відкритті касаційного провадження.

7. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

8. За частиною 2 статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

9. У касаційній скарзі засуджений переважно посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Суд нагадує, що касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням судів попередніх інстанцій. Суд за наявності відповідних доводів сторони у справі здійснює перевірку того, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.

10. Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів зроблено на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема показань засудженого, який по суті не заперечив своєї причетності до заподіяння смерті трьом потерпілим за обставин, викладених в обвинувальному акті, показань свідків, а також даних, що містяться у протоколах, складених за результатами слідчих дій, висновках експертиз.

11. Таким чином, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження та оцінивши докази з урахуванням вимог частини 1

статті 94 КПК, місцевий суд дійшов переконливого висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, достатніми та у своїй сукупності доводять вину засудженого у вчиненні інкримінованих злочинів.

12. При постановленні рішень суди врахували висновок судової психолого-психіатричної експертизи № 26 від 14 березня 2017 року відповідно до якого ОСОБА_4 на період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, на хронічний психічний розлад, недоумство, інший, в тому числі тимчасовий розлад психічної діяльності, не страждав, був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

13. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до неправильної кваліфікації дій засудженого. За змістом скарги захист вважає, що до стану сильного душевного хвилювання засудженого призвела тяжка образа на вислів потерпілого ОСОБА_5 : «Ти тут не хазяїн».

14. Така версія перевірялась судами попередніх інстанцій і обґрунтовано визнана такою, що суперечить дослідженим у справі доказам, з чим погоджується Суд.

15. Оцінюючи довід сторони захисту щодо неправильного застосування кримінального закону, Суд виходить із того, що обов`язковою умовою юридичної кваліфікації дій винуватця за статтею 116 КК є вчинення умисного вбивства в стані сильного душевного хвилювання, що є критерієм кримінально-правовим, за яким кваліфікація дій винного за вказаною статтею можлива лише у разі, якщо стан сильного душевного хвилювання раптово виник внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. При цьому, встановлення фактичних даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених статтею 116 КК, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання, є компетенцією суду.

16. Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, не встановив, що будь-хто з потерпілих вчинив дії, які можуть вважатися протизаконним насильством, систематичним знущанням чи тяжкою образою та привести засудженого до такого психічного стану за якого він частково втратив можливість усвідомлювати власні діяння та керувати ними.

17. Отже дії засудженого отримали правильну кваліфікацію за частиною 1 статті 115 та за пунктами 1, 9 частини 2 статті 115 КК.

18. Переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, а також порушень процесуального закону, які перешкодили цьому суду ухвалити законе та обґрунтоване рішення, в касаційній скарзі засудженого не зазначено.

19. Призначаючи покарання засудженому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним особливо тяжких кримінальних правопорушень, невідворотність наслідків, що настали (смерть трьох людей), взяв до уваги відомості, що характеризують особу засудженого, також конкретні обставини кримінального провадження, спосіб, обстановку та ставлення самого засудженого до вчиненого, а також наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

20. Апеляційний суд обґрунтовано не визнав пом`якшуючою покарання обставиною вчинення кримінального правопорушення внаслідок неправомірних дій з боку потерпілого, оскільки жоден із досліджених судом доказів не містив інформації про таку поведінку потерпілого ОСОБА_5 та його неприязні стосунки з засудженим.

21. Доводи касаційної скарги не дають підстав ставити під сумнів правильність висновків апеляційного суду.

22. З огляду на кількість потерпілих та наслідки скоєного, призначене ОСОБА_4 покарання за кожен злочин окремо та за їх сукупністювідповідає вимогам статей 50, 65 КК, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

23. Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам статті 419 КПК.

24. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3