Провадження № 1-кс/643/5330/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 ,

представника власників майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0011487 від 11.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

УСТАНОВИВ:

З поданого клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0011487 від 11.08.2025 в якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів).

19.09.2025 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення та може мати значення речового доказу, на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 11.09.2025 (справа № 643/15349/25) проведено обшук за адресою реєстрації ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 23650 доларів США та 1200 ЄВРО.

Під час проведення обшуку та в подальшому органу досудового розслідування документи або обґрунтовані пояснення щодо законності походження цього майна не надано, що дає підстави вважати, що ці грошові кошти набуті протиправним шляхом та можуть бути предметом конфіскації у разі доведення вини ОСОБА_6 .

Того ж дня на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 11.09.2025 (справа № 643/15349/25) проведено обшук за адресою фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено: рапорт ОСОБА_6 від 11.09.2025, написаний власноручно, на ім`я полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 щодо надання відпустки за сімейними обставинами з 15.09.2025 до 18.09.2025, на 1 арк.; мобільний телефон марки «РОСО» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_6 з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 та «Київстар» НОМЕР_4 .

Вказані предмети можуть бути доказами у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які підтверджують факт та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 19.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 11.09.2025 (справа № 643/15340/25) проведено обшук автомобіля «SKODA FABIA», р.н. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , під час якого вказаний автомобіль, який перебуває у власності ОСОБА_6 , вилучений.

Цей автомобіль постійно використовувався підозрюваним під час здійснення протиправної діяльності у зв`язку з чим має ознаки знаряддя вчинення кримінального правопорушення та може бути предметом конфіскації у разі доведення вини ОСОБА_6 .

Отже, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Посилаючись на норми ст.ст. 98, 170 КПК України прокурор просить накласти арешт на вилучені предмети та грошові кошти з метою збереження речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, так як незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В суді прокурор підтримав та просив задовольнити клопотання в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому доводи і обґрунтування.

Захисник ОСОБА_6 , який також представляє інтереси власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подав письмові заперечення на клопотання які підтримав в судовому засіданні та зазначив, що вилучені за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти не належать ОСОБА_6 , не мають злочинного походження та не є речовими доказами у кримінальному проваджені. За вказаною адресою ОСОБА_6 зареєстрований, проте не мешкає там. В цій квартирі зареєстровані на проживають ОСОБА_9 (брат по матері ОСОБА_6 ) з дружиною ОСОБА_8 , а сама квартира на праві власності належить матері ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ОСОБА_4 . Ці обставини відомі органу досудового розслідування, про що неодноразово зазначалось як у клопотаннях сторони обвинувачення, так і в ухвалах слідчих суддів за результатами розгляду таких клопотань.

Під час обшуку за вказаною адресою, проведеного за участю власника майна ОСОБА_4 , жодних речей ОСОБА_6 не виявлено, натомість виявлені та вилучені грошові кошти, належні сім`ї ОСОБА_9 . Законне походження цих грошових коштів підтверджується податковими та іншими документами про здійснення ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_8 підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який у кілька разів перевищує суму вилучених коштів.

Крім того, надаючи дозвіл на проведення обшуку за адресою реєстрації ОСОБА_6 слідчий суддя відмовив у дозволі на вилучення грошових коштів, так як докази знаходження за адресою проведення обшуку грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, відсутні.

За таких умов арешт грошових коштів матиме лише негативні наслідки для їх власників та жодним чином не забезпечить кримінальне провадження.

У вирішенні питання щодо арешту майна, вилученого за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 захисник, висловивши думку щодо можливої процесуальної доцільності такого заходу забезпечення кримінального провадження, поклався на розсуд суду.

Разом з тим просив клопотання в частині арешту автомобіля задовольнити частково та передати його на зберігання дружині ОСОБА_6 , якій він належить на підставі спільної сумісної власності, з можливістю користуватися ним.

ОСОБА_4 зазначила, що мешкає в будинку АДРЕСА_3 , а квартира АДРЕСА_4 в сусідньому будинку по АДРЕСА_3 належить їй на праві власності. В цій квартирі мешкає та зареєстрований її син ОСОБА_9 зі своєю дружиною, а старший син ОСОБА_6 хоча і зареєстрований у ній, мешкає зі своєю сім`єю за іншою адресою і навіть ключів від цієї квартири не має. Будь-яких особистих речей ОСОБА_6 в квартира АДРЕСА_5 не має. Вилучені грошові кошти належать сім`ї її сина ОСОБА_9 .

Вислухавши учасників процесу, дослідивши доводи клопотання та додані до нього документи, письмові заперечення, слідчий суддя встановив таке: Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0011487 від 11.08.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. ?

Ухвалами слідчих суддів Салтівського районного суду міста Харкова від 11.09.2025, постановленими у межах цього кримінального провадження, надано дозволи на обшуки за адресами реєстрації і фактичного місця проживання ОСОБА_6 та в належному останньому автомобілі «SKODA FABIA», р.н. НОМЕР_5 .

При цьому надаючи дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_5 слідчий суддя дійшов висновку, що заявлена мета відшукання та вилучення грошових коштів є безпідставною, так як стороною обвинувачення не доведено, що будь-які наявні в об`єкті обшуку грошові кошти мають протиправне походження. З цих підстав у дозволі на вилучення грошових коштів слідчим суддею відмовлено.

Згідно з протоколом обшуку від 19.09.2025, під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: грошові кошти на суму 23650 доларів США та 1200 Євро.

Відповідно до протоколу обшуку від 19.09.2025 під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: рапорт ОСОБА_6 від 11.09.2025, написаний власноручно, на ім`я полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 щодо надання відпустки за сімейними обставинами з 15.09.2025 до 18.09.2025, на 1 арк.; мобільний телефон марки «РОСО» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_6 з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 та «Київстар» НОМЕР_4 .

Під час обшуку автомобіля «SKODA FABIA», р.н. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , проведеного відповідно до протоколу обшуку від 19.09.2025, вказаний автомобіль вилучено.

Метою накладення арешту на вилучене майно виходячи зі змісту клопотання прокурор зазначає збереження речових доказів та конфіскація майна.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення збереження речових доказів (абз. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Частина 11 ст. 170 КПК України передбачає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Третім реченням ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчий суддя вважає доведеним, що частина виявлених та вилучених під час проведення обшуків речей і документів, на які прокурор просить накласти арешт, є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Зокрема такими речами і документами є: рапорт ОСОБА_6 від 11.09.2025, написаний власноручно, на ім`я полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 щодо надання відпустки за сімейними обставинами з 15.09.2025 до 18.09.2025, на 1 арк.; мобільний телефон марки «РОСО» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_6 з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 та «Київстар» НОМЕР_4 .

Це майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тому потреба в накладенні арешту на нього є очевидною і доцільною. Ризики, перелічені в ч. 1 ст. 170 КПК України, доведені, отже клопотання в цій частині має бути задоволено.

Також слідчий суддя погоджується з думкою прокурора щодо необхідності накладення арешту на автомобіль «SKODA FABIA», р.н. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , який може бути предметом конфіскації у разі доведення вини ОСОБА_6 . При цьому запропонований прокурором спосіб арешту майна шляхом заборони користуватись ним, розпоряджатись та відчужувати це майно є цілком обґрунтованим з погляду на мету арешту та існування ризиків його приховування, пошкодження, перетворення, тощо.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що правові підстави для арешту грошових коштів, відношення яких до обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні, нічим не доведене, як і факт їх здобуття злочинним шляхом та належності ОСОБА_6 , відсутні.

Як зазначено вище, в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук дозвіл на вилучення грошей не надавався і на момент розгляду клопотання слідчому судді не надано доказів того, що вилучені грошові кошти отримані в результаті злочинної діяльності. Натомість представником власників майна надані докази, які свідчать, що відповідні грошові кошти мають цілком законне походження та отримані в наслідок здійснення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які не є фігурантами кримінального провадження та не причетні до вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, підприємницької діяльності.

З погляду на це слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити в арешті грошових коштів, які належать ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вилучених за місце реєстрації та проживання останніх. Ураховуючи викладене, слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора частково.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права користування, розпорядження та відчуження, вилучене 19.09.2025 під час проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та транспортного засобу «SKODA FABIA» р.н. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , а саме:

- рапорт ОСОБА_6 від 11.09.2025, написаний власноруч на ім`я полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 щодо надання відпустки за сімейними обставинами з 15.09.2025 по 18.09.2025, на 1 арк;

- мобільний телефон марки «РОСО» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_6 з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 та «Київстар» НОМЕР_4 ;

- автомобіль «SKODA FABIA» р.н. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Майно, в арешті якого відмовлено, а саме:

- грошові кошти у сумі 23650 доларів США та 1200 ЄВРО негайно повернути особі, у якої його вилучено.

Питання щодо зберігання вилученого майна вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час оголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 02.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1