печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006129 від 22.09.2015, на підставі обвинувального акта у частині за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця селища Гребінки, Васильківського району, Київської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувачення ОСОБА_3 22.09.2015 приблизно о 06 годині 00 разом зі своїм знайомим Особою 1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, знаходячись біля входу до нічного клубу «Шутерс», по вул. Московській (Князів Острозьких), буд. 22 в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моральності та поведінки в суспільстві, під малозначним вигаданим приводом, безпричинно спровокували сварку та конфлікт з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , під час якого Особа 1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, наніс декілька ударів кулаком в обличчя ОСОБА_8 , заподіявши фізичний біль, а ОСОБА_3 в цей час витягнув з кишені свого піджака складний ніж, тобто предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, який розклав і наніс ним один удар в передню ліву надключичну ділянку тулуба ОСОБА_6 та один удар в ліву задню область грудної клітини ОСОБА_8 , чим спричинив їм тілесні ушкодження.

При цьому Особа 1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, бачив як ОСОБА_3 витягнув ніж і наніс ним удари ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , але під час вчинення хуліганських дій свідомо допускав застосування предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножа.

Після нанесення ножових поранень ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та Особа 1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, вперто не бажаючи припиняти свої хуліганські дії, продовжили умисно наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , чим заподіяли останнім фізичний біль та страждання.

Надалі ОСОБА_3 та Особа 1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину втекли, а по дорозі ОСОБА_3 біля будинку № 19 по вул. Печерський узвіз у м. Києві викинув ніж, яким спричинив тілесні ушкодження потерпілим.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2053/Е від 03.11.2015 при зверненні за медичною допомогою 22.09.2015 у ОСОБА_6 , мала місце колото-різана рана грудної клітки зліва в надключичній ділянці, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2054/Е від 02.11.2015 при зверненні за медичною допомогою 22.09.2015 о 06.04 год. у ОСОБА_8 мало місце проникаюче колото-різане поранення грудної клітки: рана на задній поверхні грудної клітки зліва по лопатковій лінії в проекції 8 міжреберія, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні досередини, по ходу якої ушкоджуються м?які тканини грудної стінки, проникає у ліву плевральну порожнину, з явищами гемо пневмотораксу (наявність в плевральній порожнині до 200 мл крові, повітря-легеня колабована на 1/3 свого об?єму). Вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а також кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що наявні підстави, визначені кримінально-процесуальним законом України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України,

Обвинувачений та захисник обвинуваченого просили задовольнити клопотання.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання захисника з зазначених підстав.

Обвинувачений не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України за нереабілітуючих обставин.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка винила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули строки, визначені цією статтею, зокрема, десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує і відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, що у нормах КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к також вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, та наполягає на його звільненні від кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Обвинувачений погоджується зі звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Суд також з`ясував, що позиція обвинуваченого є добровільною і істинною.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , та цивільний позов адвоката ОСОБА_10 , який ді в інтересах ОСОБА_6 , про стягнення майнової та моральної шкоди, слід залишити без розгляду у відповідності до позиції Верховного Суду від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17, зокрема, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 128, 284, 369, 371, 392 КПК України, ст. 12, 49 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України на підставі ст. 49 КК України звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006129 від 22.09.2015 стосовно вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, - закрити.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , про стягнення майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про стягнення майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілим, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- куртку з надписом «FSBN», джинсові штани з шкіряним ременем, майку, футболку, труси, футболку з надписом «ESPRIT 1968», сіру кофту та поліетиленовий пакет з аркушем паперу (корінець квитанції 338, порядковий номер запису 327),

- піджак, джинсові штани із слідами бурого кольору, ніж та зразки крові ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (корінець квитанції 338, порядковий номер запису 328),

які знаходяться в кімнаті схову речових доказів Печерського УП ГУНП м. Києві, - знищити;

- CD-диск, який знаходиться в матеріалах провадження, - залишити в матеріалах.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення у разі не подачі на неї апеляції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1