Провадження № 1-кп/750/149/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 08.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, одруженого, із середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и в :

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дій або тимчасово окупованих російською федерацією», ІНФОРМАЦІЯ_3 внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) з 01.03.2022 по 11.11.2022.

У тимчасово окупованому м. Херсон окупаційною адміністрацією на базі державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) створено незаконний орган з питань виконання покарань - «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» (дали - ІНФОРМАЦІЯ_5 ») (мовою оригіналу), який розпочав функціонування з 07.05.2022 та об`єднав у собі всі установи виконання покарань, які знаходились на тимчасово окупованій території (наказ воєнного коменданта Херсонської області від 07.05.2022 №18).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів, серед інших належать органи і установи покарань, а також інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Отже, « ІНФОРМАЦІЯ_5 » є незаконним правоохоронним органом, створеним на тимчасово окупованій території.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15 червня 2022 року громадянин України ОСОБА_3 , діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями Російської Федерації на тимчасово окупованій території м.Херсон, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням представників збройних формувань та окупаційної влади Російської Федерації добровільно зайняти у незаконно створеному на тимчасово окупованій території м. Херсон правоохоронному органі посаду «младшего инспектора 2 категории отдела охраны учреждения ИК « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (мовою оригіналу).

У подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями Російської Федерації, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, всупереч вимог діючого законодавства України, добровільно зайняв у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м.Херсон, який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_5 », посаду «младшего инспектора 2 категории отдела охраны учреждения ИК « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (мовою оригіналу), розташованому за адресою АДРЕСА_3 , отримав спеціальне звання «рядовой внутренней службы» та приступив до виконання своїх службових обов`язків по здійсненню контролю за дотриманням режиму утримування ув`язнених на території установи.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Показав, що в липні 2022 року через збройну агресію проти України його родина залишилась в окупації. Дружина була вагітна. Влітку 2022 рок народився син. Він вимушений був піти на роботу, яка була. За гривні вже нічого не можна було придбати. Все продавалось за російські рублі. Сам він до окупації займався будівництвом, мулярством. Але після окупації будівельних робіт зовсім не було. Майже ніякої роботи не було. Коли був на ринку в м.Херсон, то побачив біг-борд про те, що проходить набір на роботу у виправну колонію. Пішов на співбесіду, потім йому зателефонували і сказали прийти на роботу, отримати форму. Встановили графік роботи -доба через три, зарплата 32 тисячі російських рублів. Вся заробітна плата витрачалась на потреби дитини, а батько допомагав із харчуванням. До його обов`язків входило недопущенні пересікання основної огорожі сторонніми особами. Коли зступав на варту, то під розпис видавали автомат Калашнікова. Пропрацював два с половиною місяці. Працював без офіційного працевлаштування. Пішов з роботи добровільно, бо змушували прийняти громадянство РФ та отримати паспорт. Він відмовився. За час роботи жодного разу не застосував спецзасоби або зброю по відношенню до інших осіб. Щиро шкодує про вчинене. Розкаюється. Після деокупації владою України поводились так звані фільтраційні заходи, він декілька разів допитувався, надавав свідчення про те, що дійсно працював у незаконно створеній установі. Не переховувався.

Крім повного визнання винуватості, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 11.06.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно із яким ІНФОРМАЦІЯ_9 отримано дані про вчинення мешканцями Херсонської області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України із додатком у вигляді рапорту ст.оперуповноваженого в ОВС 2 сектору 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБУ в Херсонській області про виявлені ознаки кримінального правопорушення, до якого додано копії «табелей рабочего времени отдела безопасности «Северной исправительной колонии (№90) та копія «положения об управлении службы исполнения наказаний по ІНФОРМАЦІЯ_10 »;

-фотокопією «приказа воєнного коменданта Херсонской области» от 07 мая 2022 года №18 о Создании управления и назначении начальника службы исполнения наказаний по Херсонськой области» (мовою оригіналу»;

-протоколом огляду від 2012.2024 Інтернет ресурсу : ІНФОРМАЦІЯ_11 , на якому виявлено публікацію, яка підтверджує наявність Указу Президента Российской Федерации от 13.10.2024 г.№1314», який регламентує діяльність незаконно створеного окупаційною владою РФ органу - ІНФОРМАЦІЯ_5 », який в свою чергу прямо підпорядкований « ІНФОРМАЦІЯ_12 » та який згідно із положенням, викладеному в вище зазначеному «Указі», має право на здійснення «правозастосовних функцій» із додатком у вигляді роздруківки Указу Президента Российской Федерации от 13.10.2004 №1314 на 20 арк;

-протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 27.03.2025, відповідно до якого старший слідчий СВ ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 провів тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000247 від 02.06.2022, при ознайомленні з якими було встановлено, що підлягають вилученню наступні документи - копії рапорту від 09.08.2022, складеного «инспектором (оперативной охранной теле - (видео-) системы) ІНФОРМАЦІЯ_13 » рядовою внутрішньої служби ОСОБА_18, та «рапорту від 18.08.2022», складеного инспектором (оперативной охранной теле - (видео-) системы) ІНФОРМАЦІЯ_13 » сержантом внутрішньої служби ОСОБА_10 на 12 арк, які були вилучені згідно із додатком до даного протоколу»;

-копією рапорту від 09.08.2022, складеного «инспектором (оперативной охранной теле - (видео-) системы) ІНФОРМАЦІЯ_13 » рядовою внутрішньої служби ОСОБА_18;

-«рапорту від 18.08.2022», складеного инспектором (оперативной охранной теле - (видео-) системы) ІНФОРМАЦІЯ_13 » сержантом внутрішньої служби ОСОБА_10 на 12 арк, які були вилучені згідно із додатком до даного протоколу»;

-кпротоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2025 за участі свідка ОСОБА_11 , який на фото №1 впізнав ОСОБА_3 , який працевлаштувався до незаконно створеного органу ІНФОРМАЦІЯ_5 , з додатком №1 у вигляді фототаблиці та довідкою до неї та диском;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2025 за участі свідка ОСОБА_12 , який на фото №1 впізнав ОСОБА_3 , який працевлаштувався до незаконно створеного правоохоронного органу РФ, з додатком №1 у вигляді фототаблиці та довідкою до неї;

-копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2025 за участі свідка ОСОБА_13 , який на фототаблиці №1 під №2 впізнав ОСОБА_14 , а на фототаблиці №2 під №4 він впізнав ОСОБА_3 , з додатками №1 та №2 у вигляді фототаблиць, довідкою до неї та диском;

-копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2025 за участі свідка ОСОБА_15 , яка на фототаблиці №1 під №2 впізнала ОСОБА_14 , а на фототаблиці №2 під №4 він впізнала ОСОБА_3 , з додатками №1 та №2 у вигляді фототаблиць, довідкою до фототаблиці та диском;

-копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.07.2025 за участі свідка ОСОБА_16 , яка на фототаблиці №1 під №2 впізнала ОСОБА_14 , а на фототаблиці №2 під №4 він впізнала ОСОБА_3 , з додатками №1 та №2 у вигляді фототаблиць, довідкою до фототаблиці та диском;

-протоколом затримання підозрюваного від 25.06.2025, згідно із яким ОСОБА_3 було затримано о 07 год 14 хв 25.06.2025 в АДРЕСА_2 . Під час особистого обшуку було вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy А10s» із сім-картою;

-протоколами допитів свідка ОСОБА_17 від 23.04.2025, свідка ОСОБА_12 від 30.01.2025, ОСОБА_13 від 25.07.2024, свідка ОСОБА_15 від 27.07.2024, свідка ОСОБА_16 від 28.07.2024, допит яких відбувався відповідно до ч.11 ст. 615 КПК України під запис. Відеозаписи допитів зазначених свідків були переглянуті в судовому засіданні.

Недопустимості доказів сторони обвинувачення згідно із вимогами ст.ст.87-89 КПК України судом не встановлено, всі докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, та судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України.

Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Сукупністю досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_3 добровільно зайняв посаду у незаконно створеному окупаційною владою правоохоронному органі, ходив на роботу, виконував покладені на нього окупаційною владою обов`язки, отримував заробітну плату, про що також зазначив сам обвинувачений під час його допиту в суді.

Судом встановлено, що вчинення кримінального правопорушення не відбулось під впливом погрози, тиску чи примусу.

Оцінюючи відповідно до вимог ст.94 КПК України безпосередньо досліджені судом докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 , який є громадянином України, у добровільному зайнятті посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, доведена поза розумним сумнівом, а тому кваліфікує дії обвинуваченого за ч.7 ст.111-1 КК України.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , а так само обставин, які б виключали злочинність його діяння, або були б підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_3 мав проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, а тому зазначені ознаки протиправних дій обвинуваченого виключаються судом із обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 передбачене ч.7 ст. 111-1 КК України, є особливо тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягає у наданні правдивих показань, та щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового провадження, про що зазначалось як стороною обвинувачення так і стороною захисту, а також підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Суд зазначає, що передбачені п.1 ч.1 ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він одружений, має на утримані дружину та малолітню дитину, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його пост кримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Зі змісту частини першої статті 69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 591/2221/19 при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), необхідно враховувати наявність зв`язку між пом`якшуючими обставинами і метою та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Окрім того, необхідно встановити, що відповідні пом`якшуючі обставини істотно знизили тяжкість вчиненого злочину.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

З огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи ОСОБА_3 , недоведеності наявності у нього проросійських поглядів та критичного ставлення до діючої законної влади в Україні, відсутності шкоди та будь-яких тяжких наслідків, суд погоджується з думкою сторони обвинувачення та сторони захисту і вважає за можливе застосувати ст.69 КК України, призначивши обвинуваченому більш м`яке основне покарання, ніж передбачено санкцією ч.7 ст.111-1 КК України, у позбавлення волі на строк 8 років, з призначенням, в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України додаткових покарань у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, як обов`язкового, та конфіскації всього майна, яке є його особистою власністю, як альтернативного.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети.

Судом не встановлено підстав для застосування ст. 75 КК України, як того просив захисник обвинуваченого, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.06.2025 у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який у подальшому неодноразово був продовжений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Керуючись ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, на строк 10 (десять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна (крім житла).

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.06.2025 по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1