Справа № 944/2421/24
Провадження №1-кс/944/771/25
02.10.2025 рокум.Яворів
Зазначає, що 30.06.2021 ОСОБА_5 подано до Мостиського районного суду Львівської області заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви відносно ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що кошти згідно договору позики останньою йому не повернуто та нею вчиняються дії щодо відчуження належного їй майна, котре знаходиться на території Чеської Республіки.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 30.06.2021 заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено та передбачено заборону ОСОБА_4 та третім особам здійснювати відчуження майна, зокрема квартири АДРЕСА_2 частки у квартирі АДРЕСА_1 , майна, належного ОСОБА_6 та розташованого на території Чеської Республіки, а також іншого нерухомого майна (чи частки у такому майні), яке належить на праві власності ОСОБА_4 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 16.12.2021 апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задоволено частково, передбачено заборону відчуження ОСОБА_4 та третім особам здійснювати відчуження вищеописаного майна, натомість в забороні відчуження іншого нерухомого майна, належного ОСОБА_6 відмовлено.
Оскільки,на момент звернення до суду із даним клопотанням, обставини, які стали підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, зокрема запобігання стягненню в рамках забезпечення виконання оспорюваного ОСОБА_4 договору позики від 02.09.2019, відпали, потреби в подальшому збереженні арешту такого майна немає.
02.10.2025 до суду поступила заява ОСОБА_3 про розгляд справи у її відсутності, клопотання підтримала та просила таке задовольнити.
Слідчим було подано заяву в якій він просив проводити розгляд клопотання без його участі, що вирішення питання про скасування арешту на майно, поклався на розсуд суду.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Оглянувши матеріали клопотання, встановлено наступне.
З метою збереження майна, ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 20.06.2024 накладено арешт на нерухоме майно у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яке на праві приватної спільної частки належить ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження даним майном.
10 лютого 2025 року за письмовою заявою стягувача ОСОБА_5 у порядку п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем ОСОБА_7 виконавчий документ повернуто стягувачеві, що стверджується відомостями про виконавче провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174,539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Беручи до уваги доводи заявника, викладені у клопотанні, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відпали, арешт накладений на майно, яке належить ОСОБА_4 , слід скасувати.
Керуючись статтями 7, 170 174 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8