"13" лютого 2026 р. Справа № 363/858/26
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження № 0000085 від 18.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення,,

встановив:

Прокурор Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000085 від 18.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2013 року за № 0000085, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 01.08.2004 року близько 22-30год. в будинку АДРЕСА_1 , фельдшером Новопетрівської лікарні було констатовано смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тілі трупа якої згідно висновку експерта виявлені тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких остання померла.

Під час досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, однак встановити осіб, які причетні чи скоїли дане кримінальне правопорушення, не вдалося, повідомлення про підозру не здійснено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у разі вчинення тяжкого злочину становить 10 (десять) років.

Положеннями п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор клопотання про закриття кримінального провадження підтримав та просить задовольнити з зазначених в ньому підстав.

Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступного.

В провадженні СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000085 від 18.01.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

26.10.2004 року постановою прокурора Вишгородського району скасовано постанову оперуповноваженого ВКР Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київської області, про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.089.2004 року. порушено кримінальну справу за фактом умисного заподіяння невстановленими особами гр. ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілої, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

18.01.2013 року внесенні відомості до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 0000085 про те, що 01.08.2004 року, близько 22-30год. в будинку АДРЕСА_1 , фельдшером Новопетрівської ШД було констатовано смерть ОСОБА_4 , на тілі якої згідно судово-медичного дослідження трупу, було виявлені багаточисленні тілесні ушкодження, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурором в зазначається, в ході досудового розслідування проведено огляд місця події, допитано свідків, за результатами виконання яких причетну осіб встановлено не було. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що долучено до клопотання про закриття, всі вказані дії проведені протягом 2004 року.

Встановлено, що кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, вчинено 01.08.2004 року та відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином.

Як стверджує прокурор, під час досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та не встановлені підстав для повідомлення жодній особі про підозру.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто, із зазначених норм кримінально-процесуального закону слідує, що кримінальне провадження за п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України може бути закрито після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.04.2023 року у справі № 190/829/21.

Така вимога закону органом досудового розслідування не дотримана, оскільки більше десяти років у вказаному кримінальному проваджені не здійснено жодної слідчої та процесуальної дії, оскільки останній доказ здобуто 2004 році.

Крім того, як вбачається з матеріалі кримінального провадження наданого прокурором до клопотання про закриття, слідчим у кримінальному провадженні № 0000085 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку статті 40 КПК України оперативним співробітникам Вишгородського ВП ГУНП в Київської області провести ряд оперативних заходів (08.10.2019 року, 04.01.2020 року, 04.02.2020 року), але матеріали кримінального провадженні не містить відповідних процесуальних дій чи рішень, щодо виконання даних доручень.

Тобто, органом досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000085 від 18.01.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не проведені усі необхідні слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення передбачених статтею 2 КПК України завдань кримінального провадження.

За змістом закріпленого у статті 25 КПК України принципу публічності прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості».

Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Разом з тим, як вбачається із зазначених правових норм, кримінальне провадження може бути закрите з підстав, вказаних у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за наявності декількох обов`язкових умов, а саме:

1) доведеності самої події злочину, тобто діяння, передбаченого Особливою частиною КК України;

2) доведеності всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу злочину;

3) відсутності відомостей про особу, яка вчинила злочин;

4) об`єктивної неможливості встановити особу, яка вчинила злочин;

5) закінчення визначених у ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому відсутність будь-якої з цих умов виключає можливість закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За такого, суд приходить до висновку, що формальний сплив строків досудового розслідування та пролонгована на понад десять років бездіяльність органу досудового розслідування виключає можливість закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З врахуванням наведеного, у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 284, 314, 369, 372, 376, 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000085 від 18.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`яти сім діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1