Справа № 127/4386/23
Провадження №11-кп/801/194/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - ОСОБА_2 (суддя-доповідач),

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження № 0000212, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 листопада 2022 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Калінінград РФ, громадянки РФ, робоча адреса: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.

Ухвалено початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_8 на виконання вироку суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України залишено без змін до моменту її затримання на виконання вироку суду.

За обставин установлених судом та детально викладених у вироку суду, ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що вона будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації (далі РФ) та представником влади РФ, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів Російської Федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС РФ, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що вона порушує встановлений статтями 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю РФ над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року, № 2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року, № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року, № 3314 (ХХIХ), статей 1-3, 68 Конституції України, 15 лютого 2022 року за адресою: вул. Охотний ряд, 1, м. Москва, РФ, прийняла участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримала постанову із зверненням до Президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 22 лютого 2022 року за тією ж адресою прийняла участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, підтримала ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецькою народною республікою та між РФ і так званою Луганською народною республікою.

Зазначені рішення Державної думи Федеральних Зборів РФ були частиною злочинного плану, так як сам факт їх існування використовувався при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і був спробою виправдання агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою.

Дії РФ призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 3 ст. 110 КК України, як умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

вина у вчиненні кримінального правопорушення за яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_8 не підтверджується сукупністю доказів у справі, а висновок суду про наявність у її діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, є помилковим;

стороною обвинувачення не доведено, а судом першої інстанції не встановлено та не перевірено належними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між конкретними діями ОСОБА_8 та загибеллю людей, а також настанням інших тяжких наслідків, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України;

місцевим судом не взято до уваги відсутність доказів наявності суб`єктивної сторони кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні, яка в даному випадку вимагає умисної форми вини.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, указав, що оскаржуваний вирок є законним і обґрунтованим.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що судом дотримані указані положення закону, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду.

Судовий розгляд кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 проведено у відсутність обвинуваченої, оскільки провадження за її обвинуваченням здійснено в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з дотриманням вимог КПК України про її належне повідомлення про час та місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення про виклик обвинуваченої ОСОБА_8 на офіційному веб-сайті «Судова влада України» та опублікування судового виклику у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр».

У межах досудового розслідування указаного кримінального провадження ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого злочину шляхом направлення повідомлення про підозру на електронну адресу Державної Думи ФЗ РФ та повістки про виклик до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області на 26, 27, 28 квітня 2022 року для її допиту як підозрюваної, однак остання не з`явилася до слідчого без поважних причин.

Крім того, у газеті «Урядовий кур`єр» опубліковане повідомлення про виклик ОСОБА_8 до слідчого для її допиту як підозрюваної, проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваної у цьому кримінальному провадженні, однак остання не з`явилась до слідчого відділу без поважних причин.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 28 квітня 2022 року також було вручене захиснику останньої, про що свідчить розписка в матеріалах кримінального провадження.

Постановою слідчого від 06 травня 2022 року підозрювану ОСОБА_8 на підставі ст. 281 КПК України оголошено у державний та міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2026 року задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

У газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 14 червня 2022 року № 130 опубліковане повідомлення про здійснення щодо ОСОБА_8 спеціального досудового розслідування.

У подальшому, в газеті «Урядовий кур`єр» опублікована повістка про виклик ОСОБА_8 до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області для проведення процесуальних дій з її участю, у тому числі: повідомлення про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування, вручення копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, однак ОСОБА_8 не з`явилася без поважних причин.

Факти численних викликів ОСОБА_8 у порядку ст. 135 КПК України підтверджуються відповідними матеріалами кримінального провадження.

Указані обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 повинна була знати про розпочате щодо неї кримінальне провадження.

Також, з метою захисту та представлення у кримінальному процесі прав, свобод і законних інтересів підозрюваної ОСОБА_8 , у порядку ст. ст. 46, 48, 49, 52, 110 КПК України та п. 7 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», залучено захисника адвоката ОСОБА_7 , якому відповідно до вимог ч. 2 ст. 2975 КПК України вручено всі копії процесуальних документів, що підлягали врученню підозрюваній.

Надалі, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2025, здійснювався судовий розгляд цього кримінального провадження за відсутності обвинуваченої в порядку спеціального судового провадження (in absentia) з обов`язковою участю захисника.

Інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75) 11 від 19 січня 1973 року встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

3 цього приводу Комітетом Міністрів Ради Європи також надано Рекомендації № R (87) 18 від 17 вересня 1987 року «Про спрощення кримінального судочинства», згідно ч. 3 п. б розділу III яких держави-члени повинні розглянути питання про надання своїм судам можливості, хоча б у випадках нетяжких злочинів та з урахуванням можливої міри покарання, слухати справи та виносити за ними рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що його було належним чином поінформовано про дату слухань та про його право мати адвоката чи іншу особу, яка представляє його інтереси.

Сформована практика Європейського суду з прав людини з даного питання вказує: «Той факт, що судове засідання проводиться за відсутності підсудного не є саме по собі порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому відмова в доступі до правосуддя має місце, коли особа, засуджена заочно, не має можливості в подальшому досягти нового судового рішення стосовно обґрунтованості обвинувачення за фактичними та юридичними підставами після того, як воно було заслухано, якщо не встановлено, що вказана особа відмовилась від права на захист та на явку в суд, чи мав місце намір ухилитись від правосуддя».

Відповідні позиції Суду викладені, зокрема, у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» (№ 50049/99, п. 54), «Меденіца проти Швейцарії» (№ 20491/92, п. 54-55) «Кромбах проти Франції» (№ 29773/96), «Колоцца проти Італії» (№ 9024/80 п. 30).

Водночас, інститут спеціального кримінального провадження, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, передбачає можливість подання обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, апеляційної скарги поза межами загальних процесуальних строків, за умови надання обвинуваченим підтвердження поважності причин неприбуття на виклик, передбачений ст. 138 цього Кодексу (ч. 3 ст. 400 КПК України).

Отже, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку останньої до суду вжитими заходами не вдалося. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачена вважається належним чином ознайомленою з її змістом.

Положеннями ст. 94 КПК встановлено, що суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Такі висновки підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, а саме:

протоколом огляду від 01 квітня 2022 року, відповідно до якого було оглянуто публікації на офіційному сайті Державної Думи РФ, де наявна інформація «Система анализа результатов голосований на заседаниях Государственной Думы» та значаться: «Справка о результатах голосования по вопросу: О проекте постановления Государственной Думы № 58243-8 «Об обращении Государственной Думы Федерального Собрания РФ «К Президенту РФ ОСОБА_9 о необходимости признания ДНР и ЛНР»; «Справка о результатах голосования по вопросу: О проекте федерального закона № 75578-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между РФ и ДНР»; «Справка о результатах голосования по вопросу: О проекте федерального закона № 75577-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между РФ и ЛНР». При цьому, на указаних сторінках виявлено, що депутат ОСОБА_8 15 та 22 лютого 2022 року проголосувала «за» вищевказані постанову та закон;

протоколами оглядів від 01 квітня 2022 року, 01 лютого 2023 року, згідно з яким оглянута сторінка в соціальній мережі «Вконтакте» під ім`ям « ОСОБА_10 », зафіксовані особисті дані та публікації сторінки;

протоколами оглядів від 30 травня 2022 року, від 01 лютого 2023 року. згідно з якими на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора України, Вінницької обласної військової адміністрації, Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Національної поліції України наявні публікації щодо підтвердження загибелі людей, офіційних втрат серед цивільних осіб та інших тяжких наслідків в результаті повномасштабного збройного нападу РФ.

Отже, за наслідками судового розгляду цього кримінального провадження, встановивши фактичні обставини вчиненого, дослідивши та оцінивши сукупність зібраних стороною обвинувачення доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Докази, на які послався суд у вироку, є допустимими і такими, що у своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення ОСОБА_8 діяння, інкримінованого їй стороною обвинувачення.

Доводи сторони захисту про відсутність в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України є безпідставними з огляду на таке.

Основним безпосереднім об`єктом цього злочину є національна безпека у політичній сфері, яка полягає у відсутності загрози порушення встановлених Конституцією, законами України і міжнародними правовими актами територіальної цілісності України та порядку визначення її території. Додатковим факультативним об`єктом може бути встановлений порядок виконання представниками влади своїх службових повноважень, особисті права та свободи людини і громадянина, життя та здоров`я особи, власність тощо.

Об`єктивна сторона цього злочину характеризується активними діями, які можуть проявитися у таких формах: 1) дії, вчинені з метою зміни меж території або з метою зміни державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; 2) публічні заклики до вчинення дій, метою яких є зміна меж території (державного кордону) України; 3) розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, метою яких є зміна меж території (державного кордону) України. Суб`єкт вказаного злочину є загальний, суб`єктивна сторона характеризується виною у виді прямого умислу.

Досліджені місцевим судом докази в сукупності підтверджують, що ОСОБА_8 , будучи депутатом Державної Думи Федеральних зборів РФ, 15 лютого 2022 року приймала участь у засіданні Державної Думи Федеральних зборів РФ, де спільно з іншими депутатами підтримала постанову із зверненням до Президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та проголосувала «за».

Надалі, 22 лютого 2022 депутат ОСОБА_8 прийняла участь у засіданні Державної Думи, де підтримала ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою «ДНР» та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою «ЛНР».

При цьому, вказані рішення Державної думи Федеральних зборів РФ були частиною злочинного плану, так як самі факти їх існування використовувалися при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і були спробою виправдання агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою.

У подальшому такі дії депутатів Державної Думи призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Крім того судом ураховано, що визнання інших державних утворень так званих «ЛНР» та «ДНР» у межах міжнародно визнаних кордонів України на її території є діями, спрямованими на зміну меж території та державного кордону України.

Таким чином, внаслідок ратифікації 22 лютого 2022 року договорів про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу, РФ під приводом допомоги так званим «ДНР» і «ЛНР» здійснила 24 лютого 2022 року повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочала бойові дії на території України з метою зміни меж території та державного кордону України, що мало наслідком загибель значної кількості людей, значні руйнування та інші тяжкі наслідки.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_8 відсутній умисел на вчинення указаних вище дій.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що голосування ОСОБА_8 за підтримку ратифікації договорів про дружбу між РФ і «ДНР», «ЛНР», зміст яких дозволив фактично змінити межі території України та ввести ЗС РФ, якраз і є тією дією, яка передбачена суб`єктивною стороною цього злочину.

ОСОБА_8 є представником законодавчої влади РФ, членом пропрезидентської партії в думі, активним прихильником війни з Україною.

Отже, дії ОСОБА_8 , які призвели до тяжких наслідків правильно оцінені місцевим судом, як загальновідомий факт, що випливає з численних свідчень про загибель людей, спричинену незаконним вторгненням збройних сил РФ в Україну (факт вторгнення з 24 лютого 2022 року встановлено рішеннями міжнародних організацій) та факт настання тяжких наслідків, які настали в результаті такого вторгнення, а також окупація значної частини території України.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав загальновідомими факти того, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія частини території України є за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у цьому випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Водночас указані дії вочевидь стали можливими завдяки спільним злочинним діям (рішенням) депутатів Державної Думи РФ, до складу яких входить ОСОБА_8 та які процедурно приймаються за наявності ряду умов (проведення зборів, наявності кворуму т. ін.).

Ураховуючи викладене, судом поза розумним сумнівом установлено, що ОСОБА_8 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинила умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки досліджені судом докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст. ст. 84, 85, 86 КПК України, є належними, допустимими, достовірними, достатніми, взаємопов`язаними та у своїй сукупності доводять винуватість останньої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за стандартом «поза розумним сумнівом».

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини.

Покарання, призначене ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 110 КК України в межах санкції у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Підстави для задоволення апеляційної скарги захисника за обставин, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 110 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Інформацію про ухвалення судового рішення буде опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 2975 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4