УХВАЛА

24 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні у приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_5 від 10.05.2011 у кримінальній справі № 55-3532 (кримінальне провадження № 0000107 від 28.01.2014),

установив:

За допомогою поштового зв`язку до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_5 від 10.05.2011 у кримінальній справі № 55-3532 (кримінальне провадження № 0000107 від 28.01.2014), зокрема якою накладено арешт на гаражний бокс № НОМЕР_1 по просп. Героїв Сталінграда, буд. 10-а.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 є власником зазначеного гаражного боксу № НОМЕР_1 , який на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07.05.2024 по справі № 756/2633/23, витребуваний на користь ОСОБА_4 з чужого незаконного володіння. ОСОБА_4 не має жодного відношення до кримінальної справи № 55-3532, надалі до кримінального провадження № 0000107.

Адвокат вказує, що наявність арешту у відповідності до постанови про накладення арешту на майно від 10.05.2011 порушує право власності ОСОБА_4 , тому підставою для звернення з цим клопотанням про скасування арешту слугує відсутність потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення, що у відповідності до приписів ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 30.10.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .

У судове засідання адвокат та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду клопотання не з`явились. Водночас через канцелярію суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.

Приписами ст.ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У судовому засіданні встановлено, постановою заступника прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_5 від 10.05.2011 у кримінальній справі № 55-3532 накладено арешт на гаражний бокс № НОМЕР_1 по просп. Героїв Сталінграда, буд. 10-а.

Наразі слідчими СУ ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000107 від 28.01.2014 (кримінальна справа № 55-3532) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Київської міської прокуратури.

Власником гаражного боксу № НОМЕР_1 по просп. Героїв Сталінграда, буд. 10-а є ОСОБА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 по справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516ЦС19) встановлено, що якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно, до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власностi набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власностi вiдповiдно до закону.

Нiхто не може бути протиправно позбавлений права власностi. Право приватної власностi є непорушним.

Також у відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (AGOSI v. The United Kingdom від 24.10.1986, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено 10.05.2011 арешт на зазначене нерухоме майно, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, більш того, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, вважає, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на цей час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Керуючись статтями 2, 7, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_5 від 10.05.2011 у кримінальній справі № 55-3532 (кримінальне провадження № 0000107 від 28.01.2014) - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений постановою заступника прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_5 від 10.05.2011 у кримінальній справі № 55-3532 (кримінальне провадження № 0000107 від 28.01.2014), а саме: гаражного боксу № НОМЕР_1 по просп. Героїв Сталінграда, буд. 10-а.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6