Справа № 309/2483/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/130/25 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 18.02.2025.

Цією ухвалою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, уродженець с. Пилиповичі Новоград-Волинського району Житомирської області, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, пенсіонер, несудимий, звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , державний службовець 11 (одинадцятого) рангу, 04.08.2008 переведений наказом № 379-кт, з посади начальника відділу земельних ресурсів у Хустському районі Закарпатської області на посаду начальника управління Держкомзему у Хустському районі Закарпатської області.

Типовим положенням про відділ (управління) Держкомзему, що затверджене 17.06.2008 наказом № 123 Державного комітету України із земельних ресурсів, частиною 3 визначено основні завдання управління (відділу), серед яких: організація і забезпечення ведення державного земельного кадастру та координація робіт з підготовки земельно-кадастрової документації; участь у виконанні державних, галузевих і регіональних програм з питань регулювання земельних відносин, установлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, раціонального використання земель, їх відтворення та охорони, проведення моніторингу земель, відтворення родючості ґрунтів, ведення державного земельного кадастру і територіального планування; здійснення державного контролю за використанням та охороною земель. Частиною 4 такого положення передбачено, що управління (відділ) відповідно до покладних на нього завдань: організовує в установленому порядку виконання землевпорядних робіт і проведення державної інвентаризації земель; забезпечує в межах компетенції регулювання земельних відносин, створення та ведення державного земельного кадастру та реєстрацію в його складі земельних ділянок і прав на них; здійснює відповідно до закону державне регулювання у сфері планування територій та розмежування земель державної і комунальної власності; контролює в межах своєї компетенції додержання фінансово-економічних нормативів виконання землевпорядних робіт, земле оціночних робіт, надання послуг у сфері збирання і використання земельної кадастрової інформації.

-2-

В п. 7 Положення зазначено, що управління (відділ) очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Держкомзему.

Начальник управління має заступників, які призначаються на посаду і звільняються з посади начальником головного управління Держкомзему в області за поданням начальника управління (відділу) Держкомзему в районі

Також, згідно частини 8 зазначеного Положення, на начальника управління покладаються обов`язки по здійсненню керівництва діяльністю управлінням, він несе персональну відповідальність за виконання покладених на управління (відділ) завдань; розподіляє обов`язки між своїми заступниками за погодженням з Головою Республіканського комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, начальником головного управління; призначає на посаду та звільняє з посади в установленому порядку працівників управління, а за погодженням з Головою Республіканського комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим або начальником головного управління керівників його самостійних підрозділів.

У зв`язку з вищенаведеним, ОСОБА_7 , у розумінні п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою, як така, що постійно обіймає на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про землеустрій» (у редакції від 22.05.2003), землеустрій сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних утворень, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Документація із землеустрою затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Статтею 2 вищезазначеного Закону, передбачено, що землеустрій у тому числі забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Державний фонд документації із землеустрою у відповідності до Положення про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1553 (у редакції від 27.06.2006) формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів, отриманих у результаті проведення землеустрою незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами.

Державний фонд складається з Головного фонду документації із землеустрою; регіональних фондів документації із землеустрою - Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя; місцевих фондів документації із землеустрою - адміністративних районів та міст обласного значення.

Місцевий фонд створюється, формується і ведеться районним (міським) відділом (управлінням) земельних ресурсів Держкомзему.

Місцевий фонд призначений для обліку та зберігання документації із землеустрою, проведеного на місцевому рівні.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 22.05.2003) технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання

-3-

на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Статтею 59 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що врахування державних інтересів при здійснення землеустрою на місцевому рівні полягає у виконанні заходів, передбачених загальнодержавними програмами щодо використання та охорони земель, схемами землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, проведення державної експертизи і здійснення державного контролю за використанням та охороною земель .

Статтею 60 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених законом, законами України та іншими нормативно-правовими актами при розробці документації із землеустрою здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до вимог статей 1, 5, 7 Лісового кодексу України (в редакції закону № 3404-IV (3404-15) від 08.02.2006) усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Згідно ст. 16, 17 Лісового Кодексу України (в редакції закону № 3404-IV (3404-15) від 08.02.2006) право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Пунктом 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 509-VI від 16.09.2008) визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до пункту «ґ» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України - до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

-4-

Згідно частини 5 статті 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним Кодексом України.

Статтею 118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Порядком розроблення проектів землеустрою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 677 (втрата чинності від 21.03.2013) унормовано, що проект відведення земельної ділянки розробляється у разі: надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 186 Земельного кодексу України розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку , а саме проекти створення нових землеволодінь і землекористувань після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, та у відповідності до ч. 3 ст. 186 Кодексу, проекти землеустрою підлягають держаній експертизі, яка здійснюється органом по земельних ресурсах відповідно до Закону.

Пунктом 1 розділу X перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про надання в користування земельних ділянок а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію Земельного кодексу підлягають виконанню відповідно до вимог Земельного кодексу. Та встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» (15-92), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Пунктом 16 передбачено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

-5-

Пунктом 17 встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 (в редакції Закону № 168 від 15.07.2008), право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом на право власності на землю. Пунктом 1.4. Інструкції визначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Порядок видачі дубліката державного акта при втраті або псуванні оригіналу унормовано пунктом 5 Інструкції, де підпунктами 5.1, 5.2, 5.3 передбачалося, що при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Для отримання дубліката власник утраченого (зіпсованого) державного акта на право власності на земельну ділянку письмово звертається до відповідного органу, яким було видано зазначений державний акт. У заяві вказується: де, коли і за яких обставин утрачено (зіпсовано) зазначений державний акт. Власник також дає повідомлення про втрату зазначеного державного акта в місцевих засобах масової інформації. Якщо протягом місяця з дня публікації ніяких повідомлень власнику не надійшло, то відповідний орган, яким було видано зазначений державний акт, дає доручення місцевому державному органу земельних ресурсів Держкомзему України виготовити дублікат утраченого (зіпсованого) зазначеного державного акта. На титульній сторінці дубліката робиться запис або ставиться штамп Дублікат.

Пунктом 1.15 передбачено, що розробку технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів.

Пунктом 1.16 Інструкції, передбачено, що технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); журнал польових вимірювань (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності;

-6-

кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем.

Досудовим розслідуванням встановлено, що станом на 2008 рік у розпорядженні відділу державного земельного кадастру управління Держкомзему у Хустському районі перебувала індексна кадастрова карта в межах сіл Шаян та Ракош, Вишківської селищної ради, Хустського району Закарпатської області.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника управління Держкомзему у Хустському районі Закарпатської області, будучи службовою особою, несучи персональну відповідальність за здійснення діяльності керованої ним установи, в порушення вимог Земельного кодексу України, Лісового кодексу України, Закону України «Про землеустрій» а також Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 (в редакції Закону № 168 від 15.07.2008), діючи в інтересах ОСОБА_8 , використав службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.

Так, у розпорядженні ОСОБА_7 знаходився місцевий фонд документації із землеустрою, затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, також у розпорядженні відділу знаходився Державний акт на право постійного користування землею І-ЗК № 000382 від 16.04.1997 виданий Хустському державному лісогосподарському підприємству для ведення лісового господарства. У зв`язку з чим, у ОСОБА_7 , була наявна об`єктивна можливість встановити розташування земельної ділянки лісового фонду, яка перебувала у користуванні вказаного підприємства.

Крім того, у місцевому фонді документації із землеустрою, була наявна індексна кадастрова карта сіл Шаян та Ракош, Вишківської селищної ради, Хустського району Закарпатської області, відповідного масштабу, яка складена у відповідності до законодавства України та яка використовується у роботі управління Держкомзему в Хустському районі Закарпатської області.

У даній кадастровій карті визначені контури земель певних категорій, які позначалися умовними знаками для топографічної карти відповідного масштабу, затверджених наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 254 від 09.07.2001.

Разом з тим, останньому достовірно було відомо, що вилучення земель лісового фонду на той час було заборонено відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 610-р від 10.04.2008.

30.12.2008 на розгляд начальника управління Держкомзему у Хустському районі ОСОБА_7 , на якого покладено функції по керівництву діяльністю управлінням, та основну функцію територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин по державному нагляду у сфері землеустрою, несучи персональну відповідальність за виконання покладених на управління (відділ) завдань, в паперовому вигляді надійшов розроблений ТОВ «ХУСТ-ЗЕМЛЯ КАРПАТ», технічна документація із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, згідно розпорядження голови Хустської РДА, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 мешканцю АДРЕСА_2 , за межами населеного пункту с. Шаян Хустського району Закарпатської області, загальною площею 1 га.

-7-

При розгляді зазначеної документації, ОСОБА_7 знаходячись у приміщенні службового кабінету за адресою: м. Хуст, вул. Карпатської Січі, 21, будучи начальником управління, знаючи що у фонді документації із землеустрою управління Держкомзему у Хустському районі, наявні державний акт на право постійного користування І-ЗК № 000582 та картографічні матеріали до нього, а також індексна кадастрова карта сіл Шаян та Ракош, Вишківської селищної ради, Хустського району Закарпатської області, відповідного масштабу, що передбачено, постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 за № 1553 «Про затвердження Положення про Державний фонд документації із землеустрою», встановивши, що згідно матеріалів поданої йому технічної документації та вищенаведених матеріалів із землеустрою, земельна ділянка, яка виділялися ОСОБА_8 , у приватну власність, а саме земельна ділянка площею 0.70 га, частково накладається на землі лісового фонду, що перебували у користуванні Хустського державного лісогосподарського підприємства, в порушення розпорядження Кабінету Міністрів України № 610-р від 10.04.2008, не встановив невідповідності наданої на погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, згідно розпорядження голови Хустської РДА, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою, в частині накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0464, що розташована в урочищі «Ерней Лаз», с. Шаян на землі Хустського державного лісогосподарського підприємства загальним розміром 0,2437 га та скріпив: 30.12.2008 протягом робочого дня, у не встановлений досудовим розслідуванням час, своїм підписом та відтиском печатки управління документ, який є обов`язковою складовою технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, довідку про експлікацію земель по формі 6 зем Хустського району смт Вишково 253553, яка також містить відомості про перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути, які розташовані за межами с. Шаян, урочище «Ерней Лаз» та урочище «Вагов», на території Вишківської селищної ради, Хустського району Закарпатської області за № 520 від 30.12.2013, до якого внесено відомості про віднесення земельних ділянок площею 1 га, для ведення особистого селянського господарства до сільськогосподарських угідь а саме 0,30 га сади та 0,70 га пасовища; 30.12.2008 протягом робочого дня, у не встановлений досудовим розслідуванням час, своїм підписом та відтиском печатки управління документ, який є обов`язковою складовою технічної документації із землеустрою, висновок про погодження технічної документації із землеустрою, щодо виготовлення дублікату державного акту на право власності на земельні ділянки загальною площею 1 га, з них 0,20 га багаторічних насаджень в урочищі «Ерней лаз» 0,10 га, багаторічних насаджень в урочищі «Вагов», та 0,70 га, пасовищ в урочищі «Вагов» для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , на території Вишківської селищної ради за № 458 від 30.12.2008, до якого внесено відомості про віднесення земельної ділянки загальною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, до земель сільськогосподарського призначення, а саме 0,20 га багаторічних насаджень в урочищі «Ерней лаз» 0,10 га, багаторічних насаджень в урочищі «Вагов», та 0,70 га, пасовищ в урочищі «Вагов», при тому що сформовані земельні ділянки не відповідають кількості та розмірам, зазначеним у розпорядженні голови Хустської районної державної адміністрації від 28.12.2007 за № 578, що в свою чергу суперечить вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по

-8-

земельних ресурсах від 04.05.1999 за № 43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 04.06.1999 за № 354/3647, як результат управління Держземагенства в Хустському районі погодило технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, згідно розпорядження голови Хустської РДА, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , за межами населеного пункту с. Шаян Хустського району Закарпатської області; 30.12.2008 протягом робочого дня, у не встановлений досудовим розслідуванням час, своїми підписами та відтисками печатки управління документи, які є обов`язковою складовою технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, а саме матеріали геодезичних вишукувань збірний кадастровий план та кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0464, до яких внесено відомості про віднесення земельної ділянки загальною площею 0,70 га, для ведення особистого селянського господарства до земель сільськогосподарського призначення, пасовищ.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та те, що у матеріалах вищевказаної технічної документації із землеустрою, знаходиться розпорядження Хустської районної державної адміністрації від 28.12.07 за № 578 «Про надання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в тому числі в рахунок сертифікатів на земельну частку (пай) громадянам, за межами населеного пункту смт Вишково», яким ОСОБА_8 надано безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 1,0 га, в тому числі площею 0,60 га природних пасовищ з чагарниками в урочищі «Ерней Лаз» та 0,40 га природніх пасовищ в урочищі «Вагов» за межами населеного пункту смт Вишково для ведення особистого селянського господарства, а також викопіювання з планово картографічних матеріалів с. Шаян з визначенням конфігурації та місця розташування земельних ділянок, схеми погодження земельних ділянок та схеми розміщення земельних ділянок здійснена на карті відповідного масштабу, у ході перевірки відповідності документації зазначеної технічної документації із землеустрою вимогам законодавства, ОСОБА_7 , діючи умисно, використав службове становище всупереч інтересам служби в інтересах ОСОБА_8 , оскільки на підставі наданих документів, та наявних у користуванні інформації усвідомлював, що земельні ділянки частково накладаються на землі лісового фонду, а також, що сформовані земельні ділянки не відповідають кількості та розмірам, зазначеним у розпорядженні голови Хустської районної державної адміністрації від 28.12.2007 № 578, що в свою чергу суперечить вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 04.06.1999 за № 354/3647.

Як наслідок, 23.01.2009 начальником управління Держкомзему у Хустському районі Закарпатської області ОСОБА_7 було видано державний акт серії ЯЕ № 466900 на ім`я ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_2 , на право власності на земельну ділянку площею 0,7000 га, яка розташована в с. Шаян, урочище «Ерней лаз», Хустського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0464.

Згідно висновку експерта, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0043, яка утворена внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0464, та розташована в Закарпатській області Хустського району в с. Шаян, урочище «Ерней Лаз», частково накладається на землі Хустського державного

-9-

лісогосподарського підприємства, площа накладання становить 0,0421 га, а земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0042, яка утворена внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0464, та розташована в Закарпатській області Хустського району в с. Шаян, урочище «Ерней Лаз», частково накладається на землі Хустського державного лісогосподарського підприємства, площа накладання становить 0,2016 га.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок та підстави погодження проектів землеустрою, виконуючи функції по керівництву діяльністю управлінням, та несучи персональну відповідальність за виконання покладених на управління (відділ) завдань, маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси служби, усупереч вимог ст. 1, 5, 7, 16, 17, 19 Лісового кодексу України (в редакції закону № 3404-IV (3404-15) від 08.02.2006), ст. 55, 57, 116, 186, 186-1 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 509-VI від 16.09.2008), Закону України «Про землеустрій» (у редакції від 22.05.2003), пунктів 1.4, 5, 5.1, 5.2, 5.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 за № 43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 04.06.1999 за № 354/3647, Положення про Державний фонд документації із землеустрою, Положення про управління Держземагенства затвердженого 17.06.2008 наказом № 123 Державного комітету України із земельних ресурсів, діючи умисно, використав службове становище, всупереч інтересам служби в інтересах ОСОБА_8 , не виконав основну функцію територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин по державному нагляду у сфері землеустрою, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із прийняттям рішення про передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_8 , земельної ділянки лісового фонду, з кадастровими номером :01:002:0464 площею 0,70 га, яку в подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки було розділено на дві окремих земельних ділянки а саме, на земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0043 площею 0,10 га, вартістю 35959 грн та земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0042 площею 0,60 га, вартістю 215754 грн, тобто загальною вартістю 251713 грн, чим спричинено охоронюваним законом державним інтересам Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі філії «Хустське лісове дослідне господарство», , матеріальну шкоду на загальну суму 251713,00 грн, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника управління Держкомзему у Хустському районі, виконуючи покладені функції по керівництву діяльністю управлінням, та основну функцію територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин по державному нагляду у сфері землеустрою, будучи службовою особою, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок та підстави погодження проектів землеустрою, виконуючи функції по керівництву діяльністю управлінням, та несучи персональну відповідальність за виконання покладених на управління (відділ) завдань, в порушення вимог ст. 1, 5, 7, 16, 17, 19 Лісового кодексу України (в редакції закону № 3404-IV (3404-15) від 08.02.2006), ст. 55, 57, 116, 186, 186-1 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 509-VI від 16.09.2008), Закону України «Про землеустрій» (у редакції від 22.05.2003), пунктів 1.4, 5, 5.1, 5.2, 5.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право

-10-

постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 за № 43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 04.06.1999 за № 354/3647, Положення про Державний фонд документації із землеустрою, Положення про управління Держземагенства затвердженого 17.06.2008 наказом № 123 Державного комітету України із земельних ресурсів, отримавши на розгляд, в паперовому вигляді, розроблений ТОВ «ХУСТ-ЗЕМЛЯ КАРПАТ», технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, згідно розпорядження голови Хустської РДА, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 мешканцю АДРЕСА_2 , за межами населеного пункту с. Шаян Хустського району Закарпатської області загальною площею 1 га., знаходячись у приміщенні службового кабінету за адресою: м. Хуст, вул. Карпатської Січі, 21, знаючи що у фонді документації із землеустрою управління Держкомзему у Хустському районі, наявні державний акт на право постійного користування І-ЗК №000582 та картографічні матеріали до нього, а також індексна кадастрова карта сіл Шаян та Ракош, Вишківської селищної ради, Хустського району, Закарпатської області, відповідного масштабу, що передбачено, постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1553 «Про затвердження Положення про Державний фонд документації із землеустрою», встановивши, що згідно матеріалів поданої йому технічної документації із землеустрою та вищенаведених матеріалів із землеустрою, земельна ділянка, яка виділялися ОСОБА_8 , у приватну власність, а саме земельна ділянка площею 0.70 га, частково накладається на землі лісового фонду, що перебували у користуванні Хустського державного лісогосподарського підприємства, в порушення розпорядження Кабінету Міністрів України № 610-р від 10.04.2008, при виконанні обумовлених його службовим становищем обов`язків, не встановив невідповідності наданої на погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, згідно розпорядження голови Хустської РДА, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 , вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою, в частині накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0464, що розташована в урочищі «Ерней Лаз» с. Шаян на землі Хустського державного лісогосподарського підприємства загальним розміром 0,2437 га скріпив: 30.12.2008 протягом робочого дня, у не встановлений досудовим розслідуванням час, своїм підписом та відтиском печатки управління документ, який є обов`язковою складовою технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, довідку про експлікацію земель по формі 6 зем Хустського району смт Вишково 253553, яка також містить відомості про перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути, яка розташовані за межами с. Шаян, урочище «Ерней Лаз» та урочище «Вагов», на території Вишківської селищної ради, Хустського району Закарпатської області за № 520 від 30.12.2013, до якого внесено відомості про віднесення земельних ділянок площею 1 га, для ведення особистого селянського господарства до сільськогосподарських угідь а саме 0,30 га сади та 0,70 га пасовища. 30.12.2008 протягом робочого дня, у не встановлений досудовим розслідуванням час, своїм підписом та відтиском печатки управління документ, який є обов`язковою складовою технічної документації із землеустрою, висновок про погодження технічної документації із землеустрою, щодо виготовлення дублікату державного акту на право власності на земельні ділянки загальною площею 1 га, з них 0,20 га багаторічних насаджень в урочищі «Ерней лаз» 0,10 га, багаторічних насаджень в урочищі «Вагов», та 0,70 га, пасовищ в урочищі «Вагов» для ведення особистого

-11-

селянського господарства громадянину ОСОБА_8 мешканцю АДРЕСА_2 на території Вишківської селищної ради за № 458 від 30.12.2008, до якого внесено відомості про віднесення земельної ділянки загальною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, до земель сільськогосподарського призначення, а саме 0,20 га багаторічних насаджень в урочищі «Ерней лаз» 0,10 га., багаторічних насаджень в урочищі «Вагов», та 0,70 га., пасовищ в урочищі «Вагов», при тому що сформовані земельні ділянки не відповідають кількості та розмірам, зазначеним у розпорядженні голови Хустської районної державної адміністрації від 28.12.2007 за № 578, що в свою чергу суперечить вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 04.06.1999р. за № 354/3647, як результат управління Держземагенства в Хустському районі погодило технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, згідно розпорядження голови Хустської РДА, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , за межами населеного пункту с. Шаян Хустського району Закарпатської області; 30.12.2008 протягом робочого дня, у не встановлений досудовим розслідуванням час, своїми підписами та відтисками печатки управління документи, які є обов`язковою складовою технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, а саме матеріали геодезичних вишукувань збірний кадастровий план та кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0464, до яких внесено відомості про віднесення земельної ділянки загальною площею 0,70 га, для ведення особистого селянського господарства до земель сільськогосподарського призначення, пасовищ.

З урахуванням вказаних документів виданих Управлінням Держкомзему у Хустському районі Закарпатської області, скріплених підписом ОСОБА_7 та відтиском печатки очолюваного ним управління, та які є невід`ємною частиною технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, згідно розпорядження голови Хустської РДА, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_8 мешканцю АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , за межами населеного пункту с. Шаян Хустського району Закарпатської області загальною площею 1 га, 23.01.2009 начальником управління Держкомзему у Хустському районі Закарпатської області ОСОБА_7 , було видано державний акт серії ЯЕ № 466900 на ім`я ОСОБА_8 , який проживає АДРЕСА_2 , на право власності на земельну ділянку площею 0,7000 га, яка розташована в с. Шаян, урочище «Ерней лаз» Хустського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0464, яку в подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки було розділено на дві окремих земельних ділянки а саме, на земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0043 площею 0,10 га, вартістю 35959 грн та земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0042 площею 0,60 га, вартістю 215754,00 грн, спричинено охоронюваним законом державним інтересам Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі філії «Хустське лісове дослідне господарство», , матеріальну шкоду на загальну суму 251713 грн.

-12-

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою, службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки та за ч. 1 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Ухвалу суд мотивував тим, що з моменту вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України (30.12.2008) і до дня розгляду клопотання минуло десять років, тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закриттю.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду від 18.02.2025 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог КПК України. Просить суд, ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною, оскільки судом допущено неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, не враховано довідку про судимість ОСОБА_7 , відповідно до якої останній притягався до кримінальної відповідальності після 20.12.2008, що потягло за собою переривання строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, його захисника та представника потерпілої особи, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Колегія суддів уважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 не дотримано в повному обсязі.

Як встановлено апеляційним судом, в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

-13-

25.01.2024 до Хустського районного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України, так як інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинені 30.12.2008.

На підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину та десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, з дня їх вчинення пройшло більш десяти років, у зв`язку з цим обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

За змістом статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 статті 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі 735/1121/20 ).

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового кримінального правопорушення, за винятком нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не

-14-

більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою правопорушення.

Як слідує з правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

З вказаного слідує, що суд відповідно до ст. 285 КПК України мав роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також правові наслідки закриття кримінального провадження з цих підстав.

Тільки у разі якщо обвинувачений, щодо якої передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, розуміє значення нереабілітуючої підстави для закриття кримінального провадження та відповідні правові наслідки, суд може закрити кримінальне провадження з цих підстав.

Як вбачається із журналу судового засідання від 18.02.2025, в судовому засіданні суд з`ясував чи підтримує обвинувачений ОСОБА_7 подане ним клопотання про закриття кримінального провадження, проте суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, не з`ясував у обвинуваченого його згоди на закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, не роз`яснив йому наслідки такого звільнення й закриття кримінального провадження з цих підстав, а також не роз`яснив зміст поняття нереабілітуючої підстави закриття кримінального провадження та її правові наслідки, зокрема преюдиційність обставин для цивільно-правової відповідальності. Внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, виклавши їх у постанові від 12.10.2022 (справа № 753/24021/17, провадження № 51-169км22), зазначивши про обов`язковість роз`яснення судом суті обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а також роз`яснення обвинуваченому наслідків такого звільнення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до положень ст. 49 КК України, першою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, є ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства або суду. В цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності

-15-

зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Другою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності за раніше вчинений злочин (як диференційованих два, три, п`ять, десять, п`ятнадцять, так і недиференційованого п`ятнадцятирічного строку щодо осіб, які ухилялися від досудового розслідування або суду), є згідно з ч. 3 ст. 49 КК України вчинення даною особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Вчинення такого злочину до закінчення зазначених строків призводить до переривання перебігу давності. Це означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня вчинення нового злочину, втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, забувається і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги. При перериванні перебігу давності обчислення строків давності як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, причому окремо за кожний злочин. Іншими словами, при перериванні давності з дня вчинення нового злочину починають минати самостійно і паралельно два строки давності: один за раніше вчинений злочин, другий за новий злочин. Ці строки не складаються, не поглинаються, не подовжуються до найдовшого з них, а обчислюються й минають окремо по кожному злочину.

Суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, не дав оцінки витягу з інформації щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, відповідно до якої на розгляді місцевих судів перебувають обвинувальні акти щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які вчинені у період перебігу строку давності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Отже, рішення суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження, не можна визнати обґрунтованим та законним, а тому воно, в силу ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону при звільненні від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За приписами до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Хустського районного суду Закарпатської області від 18.02.2025 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття даного кримінального провадження скасуванню, з призначенням нового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

-16-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 18.02.2025 про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - скасувати, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді