Номер провадження 11-сс/816/438/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2025 року, на задоволення клопотання слідчо СВ ВП№4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

В обґрунтовування своїх вимог, захисник зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, слідчий суддя послався на існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та залишаються актуальними, з огляду на негативну характеристику ОСОБА_6 за місцем служби та неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності. Однак, при цьому, поза увагою слідчого судді залишилось те, що вказані ризики жодним чином не доведені, оскільки доказів того, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та впливати на свідків, надано не було. Також, при прийнятті оскаржуваної ухвали, поза увагою слідчого судді залишилось те, що підозрюваний є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , в тому числі, в зоні активних бойових дій, що виключає наявність вказаних ризиків.

За таких обставин, посилаючись на Конституцію України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, захисник вважає, що за відсутності доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 має на меті переховуватись від суду чи незаконно впливати на свідків, вважати оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою підстави відсутні і дане рішення підлягає до скасування.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду.

Захисник ОСОБА_7 у поданій заяві просив здійснити розгляд даного провадження за його відсутності, додатково вказуючи про те, що апеляційні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Прокурор, також, подав до суду заяву, в якій просив провести апеляційний розгляд у письмовому провадженні.

З врахуванням зазначеного, а також тих обставин, що клопотань про проведення апеляційного розгляду за обов`язкової участі ніхто з учасників провадження не заявляв, при тому, що у поданій скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, наявні підстави для здійснення розгляду даної справи у відсутність ОСОБА_6 , його захисника та прокурора, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши апеляційні доводи та вимоги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ВП №4 Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000757 від 03 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , до якого ухвалою слідчого судді було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 29 серпня 2025 року.

Враховуючи, що строк дії вказаної ухвали слідчого судді закінчується, а завершити до цього досудове розслідування неможливо, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке вмотивовано обґрунтованістю повідомленої останньому підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та залишаються актуальними, та яким запобігти, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою, з врахування розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів, які додані до клопотання, та яких достатньо на даній стадії досудового розслідування для такого висновку.

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що ризики, на які вказував у клопотанні слідчий, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, які стали підставою для застосування до останнього вказаного запобіжного заходу, на даний час не зменшились та залишаються актуальними.

При цьому, слідчим суддею було враховано і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства, шо він посягав на життя та здоров`я людини, що є найвищою соціальною цінністю згідно ст.3 Конституції України, його негативну характеризується за місцем служби, неодноразові притягувався до адміністративної відповідальності, а також, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій для встановлення істини у справі.

Саме з врахуванням вищезазначеного, слідчий суддя і дійшов висновку про доцільність продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та у суді, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів законність та обґрунтованість такого висновку підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про недоведеність ризиків, на які вказував у клопотанні слідчий, то на їх спростовування колегія суддів зауважує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину саме під час його перебування у в/ч НОМЕР_1 , а те, що останній не має на меті переховуватись від суду чи незаконно впливати на свідків, на що посилається захисник, є непереконливим і жодним чином не свідчать про те, що вказані ризики відсутні.

Також, на спростування апеляційних доводів, колегія суддів наголошує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який, у разі доведеності вини, останньому загрожує покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , становить небезпеку для суспільства, наслідки що настали через такі протиправні дії смерть людини, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4