Дата документу 06.11.2025
Справа № 501/867/23
ВИРОК

Іменем України

06 листопада 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області, суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001154 від 04.10.2020 р.

Прокурор ОСОБА_3

Захисник ОСОБА_4

Потерпіла ОСОБА_5

Обвинувачений:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чорноморськ Одеської області, громадянин України, фізична особа підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у чиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він 03 жовтня 2020 року, приблизно о 20.10 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan March», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ввімкнутим ближнім світлом фар, у темний час доби здійснював рух на освітленій міським електроосвітленням ділянці проїзної частини вул. Перемоги, по асфальтованому сухому дорожньому покриттю, з боку вул. Судноремонтної у напрямку пров. Зеленого в смт. Олександрівка Одеського району Одеської області.

На зазначеній ділянці проїзної частини організовано двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, напрямки якого розділені суцільною лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 згідно «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), (далі - «Правила»).

Автомобіль під керуванням ОСОБА_6 рухався у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю 65 - 67 км/год, яка перевищувала максимально дозволену у населених пунктах швидкість руху, тобто в межах населеного пункту смт. Олександрівка, при цьому ОСОБА_6 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, в установлених межах безпечної швидкості, свідомо обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, чим порушив вимоги п. 1.5, п/п «б» п. 2.3, п. 12.4 «Правил»:

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічнім станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Здійснюючи подальший рух та наближаючись до розташованого праворуч за ходом руху стовпа електроопори № 119/46, вищезазначеної вулиці, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 , заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у порушення вимог п. 12.1, п. 12.3, п/п «б» п. 12.9 зазначених Правил, що зобов`язують водія:

п. 12.1 «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.9 Водієві забороняється:

п/п б) перевищувати максимальну швидкість, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

відволікся від керування, з моменту об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився на проїзній частині в смузі руху автомобіля та був обернений до нього, задньою частиною тіла в умовах не обмеженої видимості, тобто в попутному з ним напрямку, водій своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, продовжив рух у зазначеному режимі та передньою лівою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на зазначеного пішохода ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у виді: закрита черепно-мозкова травма: забита рана лоба справа з переломом підлеглої лобної кістки, крововиливи під твердою і м`якими мозковими оболонками головного мозку, крововилив з внутрішньої поверхні в м`яких тканинах тім`яно-потиличній області волосяної частини голови в центрі з крововиливом з внутрішньої поверхні, садно правій щоки, садно з забитою раною підборіддя спереду в проекції тіла нижньої щелепи; закрита травма органів грудної клітини і живота: крововиливи під плеврою легенів та під капсулами печінки і селезінки в області їх воріт, розриви печінки і селезінки, крововилив в черевну порожнину (400 мт крові), вогнищевий крововилив в лівому поперековому м`язі; закрита травма таза: садна лівої задньо-бічної поверхні тулуба і лівої клубової області з частковим відшаруванням підшкірно-жировий клітковини, розриви лонного і лівого крижово-клубового зчленувань без значного зміщення; численні садна передніх і бічних поверхонь грудної клітини і живота; травма правих верхньої і нижньої кінцівок: численні садна області правого плечового суглоба, плеча і передпліччя, забита рана плеча, синці кисті, численні садна правого стегна: травма лівих верхньої і нижньої кінцівок: садна плеча з закритим переломом плечової кістки зі зміщенням уламків, садна і забиті рани стегна з закритим переломом стегнової кістки, садна і синці гомілки, садно області гомілково- ступневого суглоба, синці стопи.

Всі тілесні ушкодження оцінюються в комплексі, які призвели до розвитку небезпечного стану у вигляді травматичного шоку і згідно з п. 2.1.1 (а), п. 2.1.2, п. 2.1.3 (6, л.о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть гр. ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з поєднаною важкою травмою тіла (отриманої внаслідок ДТП): закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння основи черепа та закритою травмою органів черевної порожнині у вигляді розривів печінки і селезінки, з «ушкодженням цілісності кісток тазового кільця та настала від травматичного шоку, на вказують наступні морфологічні ознаки: нерівномірно кровонаповнення внутрішніх органів, порушення реологічних властивостей крові (явища сепарації крові, еритроцитарні стази у просвітах деяких судин), набряк мозку, вогнищеві крововиливи з фокусами набряку та ділянками дистелектазу в легенях.

Допущенні водієм ОСОБА_6 порушення вимог пунктів п. 1.5, п/п «б» п. 2.3, п. 12.1, п. 12.3, п. 12.4, п/п «б» п. 12.9 «Правил дорожнього руху» України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Стаття Кримінального кодексу України, яка передбачає кримінальне правопорушення

Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Встановлені судом обставини та мотиви суду

Обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, в судовому засіданні пояснив, що їхав з заправки «ОККО» в напрямку м. Чорноморськ ввечері, приблизно о 20:10 год., побачив людей, різко загальмував і більше нічого не пам`ятає. Керував автомобілем Ніссан, який належить брату, керував автомобілем кожного дня на протязі 1-2 років. Їхав з увімкненим ближнім світлом фар, при в`їзді в с. Олександрівка. Перед підйомом освітлення не було, а в самому населеному пункті були ліхтарі. З правої сторони був навчальний заклад, чи горіло там освітлення не пам`ятає. Погода була без опадів, дорога суха. Їхав зі швидкістю допустимою для населеного пункту +/- 50 км/год, на спідометр не дивився. Дорога містить дві смуги, одна в одному напрямку, інша в протилежному. Під час керування мобільним телефоном не користувався, в автомобілі більше нікого не було. Пішохода побачив вже перед самим автомобілем, відразу загальмував. Чи змінював напрямок руху, не пам`ятає. Пішохід перебігав дорогу з права на ліво. Зіткнення відбулось лівою частиною автомобіля на проїжджій частині в його смузі. Його витягли з автомобіля і били ногами по голові, скоріш за все це були товариші загиблого. Дорогу перебігав один потерпілий, інші стояли на узбіччі, він бачив силуети. При в`їзді в населений пункт були будівлі. Після аварії був без свідомості, втратив свідомість після побиття. Наближаючись до групи людей на узбіччі, він швидкість не зменшував. На тому місці пішохідній перехід відсутній, він не очікував, що хтось буде переходити дорогу. З його досвіду було таке, що люди переходять дорогу у невстановленому місці. Отямився після події через добу, вдома. З місця події його забрала машина швидкої допомоги і його привезли додому. Їхав на підйом, чому згідно висновку експертизи швидкість 65-67 км/год, пояснити не може. Рідним загиблого спочатку не допомагав, у самого були проблеми, його страхова виплатила потерпілим завдану шкоду. З власної ініціативи не платив потерпілим, лише за судовим рішенням. Жалкує, що таке сталось, вважає винуватим потерпілого. На тому місці заборонений перехід дороги, по центру суцільна лінія, не очікував, що хтось буде переходити дорогу. Люди на узбіччі були одягнені в темний одяг, світло відбиваючих елементів не було. Показання обвинуваченого про побиття після ДТП відповідають даним про виклик швидкої допомоги (т. 1 а.с. 185), а також медичних довідок про закриту черепно-мозкову травму (т. 1 а.с. 90, т. 2 а.с. 84 87), Однак ці відомості є неналежними доказами, оскільки стосуються подій, що мали місце після ДТП, подія якої є предметом судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що хлопці, які працювали разом з її сином ОСОБА_8 , були на місці події, розказали, що її син ОСОБА_8 вийшов на дорогу, його збили на високій швидкості, хлопці побили водія. Свідком події був майстер судноремонтного заводу м. Чорноморськ, який працював з сином. Зі слів хлопців їй стало відомо, що водій не надав жодної допомоги, навіть нічого не спитав, не подзвонив, за весь час після події він жодного разу їм нічого не сказав, нічим не допоміг. Де трапилося ДТП їй показав зять на наступний день після події вранці, там широка дорога, поруч гуртожиток, місце роботи сина трішки далі від місця ДТП. На місці ДТП пішохідного переходу нема. На тілі сина з правої сторони були синці, на обличчі та тілі. Вона зверталась до суду у м. Ізмаїл з позовом про стягнення завданої шкоди внаслідок загибелі сина. Відповідач просив зменшити суму позову до 30 тисяч їй та батьку. Їй не відомо, чому син перебував в стані алкогольного сп`яніння, можливо з хлопцями десь зібрались, здається вони зібралися на день народження, міг трішки випити, однак не міг бути в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вона залишилась без сина, їй дуже тяжко. Вона отримала від страхової компанії влітку 2023 року відшкодування в розмірі 150-160 тисяч гривень. З приводу відшкодування ні обвинувачений ні будь-хто від його імені з нею не зв`язувався.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим та потерпілим не знайомий, було темно, ввечері, точний час не пам`ятає, він рухався по вул. Перемоги, смт. Олександрівка. Керував автомобілем, побачив групу людей, які б`ють чоловіка, який лежав на землі. Він зупинився, побачив автомобіль і тіло людини, зрозумів, що сталася ДТП, викликав швидку допомогу. Інші люди зупинялися, припинили бійку. Приїхала швидка допомога, намагалась допомогти чоловіку, який лежав на землі. Потім він поїхав звідти. Не пам`ятає чи працювало в той час освітлення, взагалі на тій ділянці не завжди працює освітлення, але якщо при допиті слідчим, він пояснював, що освітлення було значить воно було. Люди, які знаходились на місці події, перебували у стані алкогольного сп`яніння, вони замість того, щоб надати допомогу потерпілому, били іншу людину, било 2-3 чоловіки. Він також дзвонив на гарячу лінію 102. На місці події дорожня розмітка є, а пішохідного переходу нема, світлофорів також нема.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що загиблий працював з ним приблизно 10-12 робочих днів. Ввечері йшли з роботи, він з братом зібрались на рибалку, загиблий ОСОБА_8 йшов додому після роботи з товаришем по узбіччю дороги ліворуч від заводу. Він з братом залишився біля заводу на парковці біля заводу, біля машини. Він розмовляв по телефону і почув сильний звук, попереду йшли люди і сказали, що когось збили. Вони пішли на місце події, не знали, що це ОСОБА_8 , коли прийшли, загиблий вже лежав. Люди викликали швидку та поліцію. Працівникам поліції повідомив про те, що бачив. Подія трапилась в 2020 році. На момент події він перебував біля гуртожитку, навпроти судноремонтного заводу в с. Малодолинське. Подія трапилась навпроти гуртожитку. Водій іншого автомобіля звинувачував обвинуваченого в тому, що він його підрізав, казав: «куди ти летів». На місці події автомобіль, який скоїв ДТП був спереду, це ОСОБА_8 позаду біля узбіччя по напрямку руху автомобіля. Автомобіль був розташований ближче до узбіччя своєї смуги. Коли він підбіг до ОСОБА_8 , то в нього текли сльози, текла кров, ознак життя не подавав. На автомобілі були ушкодження зі сторони водія, була пошкоджена фара, вітрове скло, як від удару голови. На місці події було багато людей з гуртожитку, в стані алкогольного сп`яніння, він їх не знає, їх заспокоювали, бо вони сперечалися. В той час було темно, погода була суха. Освітлення було, ліхтарі горіли через один. ОСОБА_8 в той день працював, ніяких святкувань не було. Робочий день завершився о 18:00 годині. ОСОБА_8 , коли вийшов з роботи, зустрівся зі знайомим, але він його не знає. Вони пішли в напрямку смт. Олександрівки. Зазвичай на тому місці переходять дорогу на зупинку маршрутки № 1. Хлопці казали, що ОСОБА_8 розмовляв по телефону і побіг на зупинку, побачив маршрутку № 1, в нього мала бути зустріч з дівчиною. Там відсутній пішохідний перехід, дорожня розмітка суцільна лінія. Він розуміє, що там не можна переходити дорогу. Завод знаходиться через дорогу від зупинки, щоб потрапити на зупинку, потрібно перебігти дорогу. Зупинка розташована біля гуртожитку. Багато людей з заводу використовують громадський транспорт, постійно на зупинку переходять дорогу. ОСОБА_8 був дуже спокійний, не пив, міг випити щось слабоалкогольне. ОСОБА_8 з товаришем пішли по узбіччю зі сторони заводу. Після ДТП ОСОБА_8 був на узбіччі неподалік зупинки, прямо навпроти паркану, з протилежної сторони від заводу. ДТП сталось приблизно на відстані 300 м. від заводу, де він стояв. Йому невідомо чи перебігав хтось дорогу. Гальмівний шлях був посередині смуги руху.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що приблизно з 10-ї до 12-ї години вечора, восени проїжджав мимо гуртожитку, де побачив наслідки ДТП, сам свідком ДТП не був. Зупинився, бачив, що друзі загиблого били водія (обвинуваченого), потім ще збіглися люди, з`явилась ще людина працівник поліції, приїхали працівники поліції і швидка допомога. Точну дату події не пам`ятає, так як пройшло багато часу, ще було тепло. Події відбувались по Іллічівській дорозі, як їхати з м. Одеси, до м. Чорноморськ, є спуск збоку, мимо цього спуску, біля гуртожитку Іллічівського технікуму, в районі смт. Олександрівка. В ДТП потрапив автомобіль червоного кольору Ніссан Марч. Водій лежав непритомний, бо його дуже сильно били друзі потерпілого, він зрозумів, що це друзі загиблого, бо це було очевидно. Це були дві особи в стані алкогольного сп`яніння, які били водія і кричали «навіщо ти їхав по населеному пункту зі швидкістю більше 60 км/год», один з них говорив до потерпілого, який лежав на дорозі «не вмирай», удари наносили ногами по обличчю. В автомобілі нікого не було, було розбите лобове скло і дуже пошкоджена права сторона. Загиблий лежав непритомний, недалеко від машини, на дорозі. В той день було тепло, опадів не було, було сухо, вуличне освітлення на тому відрізку не було, бо бачив лише світло від фар машин, було темно. Його викликали на допит під час досудового розслідування, де він добровільно надав покази, але вже не пам`ятає які саме. Він викликав швидку допомогу. У одного з тих осіб, які били обвинуваченого, була напівпорожня пляшка пива. На місці події пішохідного переходу не було. Хтось зі свідків казав, що вони перебігали дорогу, тобто потерпілий перебігав дорогу. Дорога на місці події містить по одній смузі в двох напрямках, це населений пункт, він їздив там не більше 60 км/год.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 04.10.2020 р., про що свідчить витяг з ЄРДР (т. 1 а.с.120, 189), відомості внесені про здійснення наїзду на пішохода, який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Обстановка місця дорожньо-транспортної пригоди, сліди ДТП, пошкоджений транспортний засіб та сліди контактної взаємодії особи, одяг, плями бурого кольору виявлені та зафіксовані відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.10.2020 р. (т. 1 а.с. 121 134). Відповідно до даних протоколу, ділянка місцевості не регулюється та містить міське освітлення, а також освітлюється світлом з вікон будинків. Схема до протоколу огляду місця події містить позначення про напрямок руху пішохода зі сторони узбіччя зліва по напрямку руху автомобіля (п. 9). Початок слідів гальмування зазначений приблизно через 10 метрів (6,7 + 1,5 + 1,0 + 0,7) після виявлення осипу скла та відшарування часток фарби автомобіля (п. 2) (т. 1 а.с. 130), зображення схеми та фототаблиці свідчать про наявність на дорозі суцільної дорожньої розмітки, що розділяє смуги руху зустрічних напрямків.

Відповідно до даних висновку експерта № 20-6074 транспортно-трасологічної експертизи від 19.01.2021 р. (т. 1 ас. 138139, 148) в передній лівій частині автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 зафіксовані сліди, утворені в результаті контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які за своїм виглядом характерні для контакту з тілом (предметами одягу) пішохода. З пішоходом контактували виступаючи частини передка в лівій частині автомобіля з подальшим закиданням тіла пішохода на вітрове скло та ліву частину даху автомобіля. Наїзд на пішохода стався в смузі руху автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 , однак встановити конкретні координати місця наїзду не представляється можливим оскільки на місці ДТП відсутні критерії, що характеризують положення пішохода і автомобіля на проїзній частині дороги в момент їх контактної взаємодії.

Відповідно до даних висновку експерта № 20-6075 судової авто технічної експертизи від 19.01.2021 р. (т. 1 а.с. 154-158) на момент ДТП гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 були працездатні, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки і не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення транспортного засобу від заданого напрямку. На момент пригоди система освітлення автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані та фари головного світла були увімкненні в режимі ближнього світла фар. Не розглядались питань слідства про причину виникнення несправностей, які б привели до втрати управління автомобілем при русі, оскільки їх не виявлено.

Внаслідок ДТП настала смерть потерпілого ОСОБА_8 , матір`ю якого була потерпіла ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 211, 213, 214), про що свідчать: лікарське свідоцтво про смерть № 224 від 05.10.2020 р. (т. 1 а.с. 181), свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 212), дані висновку судово-медичної експертизи № 215/224 від 11.12.2020 р. (т. 1 а.с. 163 168), відповідно до яких смерть гр. ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з поєднаною важкою травмою тіла (отриманої внаслідок ДТП): закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння і основи черепа та закритою травмою органів черевної порожнині у вигляді розривів печінки і селезінки, з (ушкодженням цілісності кісток тазового кільця та настала від травматичного шоку, на вказують наступні морфологічні ознаки: нерівномірно кровонаповнення внутрішніх органів, порушення реологічних властивостей крові (явища сепарації крові, еритроцитарні стази у просвітах деяких судин), набряк мозку, вогнищеві крововиливи з фокусами набряку та ділянками дистелектазу в легенях. На тілі ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: забита рана лоба справа з переломом підлеглої лобної кістки, крововиливи під твердою і м`якими мозковими оболонками головного мозку, крововилив з внутрішньої, поверхні в м`яких тканинах тім`яно-потиличній області волосяної частини голови в центрі з крововиливом з внутрішньої поверхні, садно правій щоки, садно з забитою раною підборіддя спереду в проекції тіла,нижньої щелепи; закрита травма органів грудної клітини і живота: крововиливи під плеврою легенів та під капсулами печінки і селезінки в області їх воріт, розриви печінки і селезінки, крововилив в черевну порожнину (400 мл крові), вогнищевий крововилив в лівому поперековому м`язі; закрита травма таза: садна лівої задньо-бічної поверхні тулуба і лівої клубової області з частковим відшаруванням підшкірно-жировий клітковини, розриви лонного і лівого крижово-клубового зчленувань без значного зміщення; численні садна передніх і бічних поверхонь грудної клітини і живота; травма правих верхньої і нижньої кінцівок: численні садна області правого плечового суглоба, плеча і передпліччя, забита рана плеча, синці кисті, численні садна правого стегна; травма лівих верхньої і нижньої кінцівок: садна плеча з закритим переломом плечової кістки зі зміщенням уламків, садна и забиті рани стегна з закритим переломом стегнової кістки, садна і синці гомілки, садно області гомілково-ступневого суглоба, синці стопи. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого(их) предмета(ів), чим могли бути плоскі і виступаючі частини рухомого транспортного засобу та поверхня дорожнього покриття внаслідок подальшого відкидання і співудару тіла та утворилися прижиттєво та в один короткий проміжок часу, що передував настанню смерті і в межах декількох десятків хвилин, згідно з п. 2.1.1 (а), п. 2.1.2, п. 2.1.3 (б, л,о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 1,74 ‰, яка за життя могло відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня.

На фрагменті лівої стегнової кістки, виявлено фрагментарний уламковий перелом, який розташований в нижній третині діалізу з переходом на дистальний епіфіз та міг утворитися в результаті травмуючої сили в напрямку ззаду-наперед та дещо зліва направо відповідно до акту № 468 від 23.10.2020 р. (т. 1 ас. 176-178).

Відповідно до даних висновку експерта № 254 від 11.03.2022 р. (т. 1 а.с. 195210) при дослідженні трупа гр. ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: забита рана лоба справа з переломом підлеглої лобної кістки, крововиливи під твердою і м`якими мозковими оболонками головного мозку, крововилив з внутрішньої поверхні в м`яких тканинах тім`яно-потиличній області волосяної частини голови в центрі з Крововиливом з внутрішньої поверхні, садно правій щоки, садно з забитою раною підборіддя спереду в проекції тіла нижньої щелепи; закрита травма органів грудної клітини і живота: крововиливи під плеврою легенів та під капсулами печінки і селезінки в області їх воріт, розриви печінки і селезінки, крововилив в черевну порожнину (400 мл крові), вогнищевий крововилив в лівому поперековому м`язі; закрита травма таза: садна лівої задньо-бічній поверхні тулуба і лівої клубової області з частковим відшаруванням підшкірно-жировий клітковини, розриви лонного і лівого крижово-клубового зчленувань без значного зміщення; численні садна передніх і бічних поверхонь грудної клітини і живота; травма правих верхньої і нижньої кінцівок: численні садна ділянки правого плечового суглоба, плеча і передпліччя, забита рана плеча, синці кисті, численні садна правого стегна; травма лівих верхньої і нижньої кінцівок: садна плеча з закритим переломом плечової кістки зі зміщенням уламків, садна и забиті рани стегна з закритим переломом стегнової кістки, садна і синці гомілки, садно ділянки гомілково-ступневого суглоба, синці стопи, які утворились від дії тупого (их) предмета (ів), чим могли бути плоскі і виступаючі частини рухомого транспортного засобу та поверхня дорожнього покриття внаслідок подальшого відкидання і співудару тіла. На спортивній кофті, яка належала ОСОБА_8 виявлено накладання пилу без пошкоджень. На зовнішньо-бічній поверхні правого туфля виявлено накладання речовини червоного та чорного кольорів, у вигляді смуг та плям, які могли утворитися в результаті контактування з речовиною даного кольору. На зовнішньо-бічній поверхні правого туфля та внутрішньо - бічній поверхні лівого туфля, виявлено пошкодження, у вигляді незначного здирання матеріалу, які могли утворитися в результаті динамічного контактування з поверхнею, що мала нерівності та виступи. На підошві обох туфель в каблучній частині, виявлено сліди ковзання, у вигляді косо-поздовжніх та поздовжніх смуг, які утворилися при ковзанні підошви по слідоутворюючій поверхні в напрямку ззаду - наперед та зліва - направо. Слідів переїзду та сліди волочіння по проїзній частині на одязі та взутті потерпілого не виявлено. В передній лівій частині автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 , зафіксовані сліди, утворені в результаті контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які за своїм виглядом характерні для контакту з тілом (предметами одягу) пішохода. З пішоходом контактували виступаючи частини передка в лівій частині автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 , з подальшим закиданням тіла пішохода на вітрове скло та ліву частину панелі даху. Враховуючи характер перелому лівої стегнової кістки на межі середньої і нижньої третини, а саме, наявність уламкового перелому з уламком трикутної форми, який своєю основою звернений в задньо-зовнішній бік стегна, а також спрямованість «слідів ковзання» на підошовній поверхні туфель, які утворилися при ковзанні підошви по слідоутворюючій поверхні в напрямку ззаду - наперед та зліва - направо, слід дійти до висновку, що в момент первинного контакту з автомобілем «NISSAN MARCH» н/з НОМЕР_1 ОСОБА_8 знаходився у вертикальному положенні та був обернутий до автомобілю, що рухався, задньо-лівою поверхнею тіла.

Вирішити питання рухався чи стояв пішохід ОСОБА_8 в момент первинного контакту з автомобілем «NISSAN MARCH» н/з НОМЕР_3 у категоричній формі на підставі наявних даних не є можливим.

Потерпілий ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 1,74 %о, яка могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня.

В судовому засіданні досліджені речові докази речі потерпілого, в які він був одягнений в момент ДТП. Куртка темно синього кольору не містить світло відбиваючих елементів чи елементів світлого кольору. Взуття з боків має елементи світло бежевого кольору. При огляді неозброєним оком не помічено слідів ковзання на підошовній поверхні.

Однак, по-перше, учасники судового провадження, захисник та суддя не є експертами криміналістами чи в області трасології, у зв`язку з чим те, що сліди не були помічені в залі судового засідання без використання спеціалізованих приладів та освітлення не є доказом відсутності таких слідів. По-друге, при проведенні експертизи судові експерти оцінювали не лише підошву взуття, а дані в їх сукупності, в тому числі розташування та характер тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим відсутні підстави не довіряти висновку судової експертизи про розташування тіла потерпілого в момент контакту з автомобілем.

Відповідно до даних висновку експерта № 22-5135 від 04.10.2022 р. (т. 1 а.с. 221226) судової авто-технічної експертизи, дії водія автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_4 перебувають у причинному зв`язку з настанням події; шляхом належного виконання вимог пунктів п.п. 2.3.6), 12.1, 12.4, 12.9 «б» ПДР України водій автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 гарантовано мав технічну можливість запобігти наїзд на пішохода; в умовах пригоди дії водія автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_5 регламентувалися - вимогами пунктів п.п. 2.3.6), 12.1, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху (далі ПДР), вимоги яких викладені в дослідницький частині, відповідно до якої встановлені також такі обставини:

Слідам гальмування автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 в умовах події відповідає швидкість близько 65...67 км/год.

Подія полягає в наїзді автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 на пішохода, який стояв або рухався по проїзній частині в попутному напрямку.

Належні дії водія автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 у світлі вимог ПДР України згідно з якими у першу чергу при русі в населеному пункті його дії регламентувалися вимогами пунктів 12.4, 12.9«б» ПДР України, згідно з якими у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год та йому заборонялося перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.412.7, відповідно до вихідних даних швидкість руху автомобіля в умовах пригоди становила близько 65-67 км/год, тобто дії водія автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_6 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР.

В умовах руху з фактичною швидкістю в місці пригоди з моменту виявлення пішохода належні дії водія автомобіля в умовах пригоди регламентувалися п. 12.3. ПДР України, у відповідності з яким при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, йому слід вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

В умовах пригоди водій автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині с. Олександрівка, Іллічівського району, Одеської області на вул. Перемоги, з боку вул. Судноремонтної, в напрямку пров. Зелений скоїв наїзд пішохода, який знаходився на проїзній частині в статичному стані або рухався попутно з автомобілем в його смузі руху при цьому на момент пригоди дана ділянка проїзної частини була освітлена міськім електроосвітленням, а згідно пояснень водія видимість була необмежена. Тобто водію автомобіля будь-яких обмежень, які заважали виявити заздалегідь пішохода на проїзній частині не вбачається.

Також у постанові слідчого в розділі вихідні дані вказано, що до моменту наїзду на пішохода у водія автомобілю Nissan March, р/н НОМЕР_1 будь-яких раптових перешкод для руху не створювалось, а з пояснень самого водія випливає, що пішохода він помітив лише перед своїм автомобілем, однак будь-якої інформації, що заважало водію помітити пішохода на ранній стадії розвитку події не вбачається.

Таким чином, за умов находження пішохода на проїзній частині, та необмежної видимості проїзної частини напрямку руху автомобіля, водій автомобіля гарантовано міг спостерігати находження перешкоди для руху в його смузі руху.

При русі водію Nissan March р/н НОМЕР_1 необхідно керуватися вимогами п.п. 2.3.6) та 12.1 згідно з якими водію необхідно було бути уважнішим, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. З цього випливає категоричний висновок про відсутність причин технічного характеру, які б позбавили водія належним виконанням вимог п.п. 2.3.6), 12.1, 12.4, 12.9 «б» ПДР України забезпечити безпеку дорожнього руху та уникнути пригоди. З експертної точки зору, оцінюючи дану подію слід укласти, що водій автомобіля Nissan March р/н НОМЕР_1 належним виконанням вимог наведених вище пунктів Правил мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, який знаходився на проїзній частині в смузі руху автомобіля та дії водія цього автомобіля перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Судовий експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що протягом року проводить багато експертиз, особисто провів за рік 200-250 експертиз, у підготовці висновку може допускати описки. На 5 аркуші висновку зазначено автомобіль «Опель Кадет» - це описка, також є описка у формулюванні «водія трамвая». На розрахунку швидкості автомобіля, аркуш 4, зазначено сліди гальмування коліс, а у розшифровці, зазначено 21 метр, а в розрахунках є описка, розраховано вірно, однак допущено описку в частині зазначення «91». Якщо застосувати 91, то вийде швидкість 130-136 км/год. З урахуванням пошкодження автомобіля, за умови руху 130-136 км/год, пошкодження відрізнялись би. Наявні пошкодження відповідають встановленій швидкості, яку зазначено у висновку.

З урахуванням показань судового експерта, твердження захисту про недопустимість висновку судової експертизи (т. 2 а.с. 94) не знайшли свого підтвердження та судом не встановлено підстав для визнання такого доказу недопустимим.

Сукупність досліджених доказів свідчить про доведеність порушення обвинуваченим ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, а також те, що відбулося зіткнення керованого обвинуваченим автомобіля з пішоходом на проїзній частині, від чого настала смерть потерпілого. Однак, не доведений причиновий зв`язок між допущеними обвинуваченим порушеннями та настанням смерті потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити також і питання чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Судовий експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що матеріалів, а також вихідних даних, наданих слідчим, для проведення експертизи було достатньо. Якщо потрібні додаткові, про це експерт подає клопотання. При проведенні зазначеної експертизи він робив запит на додаткові вихідні дані, у зв`язку з чим надавались додаткові матеріалі, їх було достатньо. Для проведення експертизи не обов`язкове проведення слідчого експерименту. Не має значення та не впливає на висновок експерта, те чи стояв, чи рухався пішохід, була необмежена видимість, нічого не заважало водієві побачити на проїжджій частині пішохода. В момент удару відбувається ковзання по проїжджій частині, якщо нога стоїть на опорній поверхні. Напрямок ушкоджень досліджують медичні експерти. Сліди виникають в наслідок різкого удару. Рух слідів може відображати напрямок удару. Основний удар автомобілем був у задню ліву частину тіла загиблого, а основні пошкодження автомобіля були в передній лівій частині. Це може свідчити про те, що пішохід рухався діагонально по відношенню до руху автомобіля, такий варіант виключити не можна. Група людей на узбіччі дороги має бути врахована водієм, як частина обстановки, водій повинен враховувати, що не виникне раптова перешкода. Також проводив транспортну трасологічну експертизу. Первинний контакт автомобіля з пішоходом є раніше, ніж осип скла, спочатку відбувся контакт, потім осип скла, потім тормозний шлях. Це може свідчити, що водій пішохода не бачив і почав гальмувати лише після зіткнення, однак у вихідних даних зазначено, що видимість необмежена, що водієві нічого не заважало побачити пішохода. Не пам`ятає, чи досліджував сам висновок комплексної СМЕ, при проведенні ним експертизи, або керувався вихідними даними, які надав слідчий. Виходив з того, що пішохід знаходився на проїзній частині, йшов у попутному напрямку або стояв. Якщо пішохід вибігав з узбіччя, то буде інше дослідження, у виконаній експертизі за основу брав дані, що пішохід стояв на проїжджій частині. Якщо було б встановлено, що пішохід вибігав, то змінилися би розрахунки, це є суттєвим елементом, який впливає на дорожню обстановку. Дії пішохода він не досліджує в такому випадку, а при дослідженні дій водія, буде зовсім інший розрахунок, скільки потрібен би був комплекс вихідних даних. У випадку відсутності пішохідного переходу, дорожніх знаків та розмітки, за сприятливої дорожньої обстановки, водій повинен рухатись в своїй смузі, додаткових дій вчиняти не потрібно. Перебування в стані алкогольного сп`яніння пішохода, не враховується при проведенні експертизи, має значення лише стан водія. При проведенні експертизи дії пішохода не оцінюються, але вони є частиною дорожньої обстановки. Одяг пішохода (наявність світло відбиваючих елементів) є частиною дорожньої обстановки та допомагає водію ідентифікувати його на проїжджій частині. При розрахунку швидкості автомобіля, необхідно враховувати базу автомобіля, при проведенні експертизи брав дані зі схеми ДТП, а саме розрахунок до заднього колеса, коли є дані до передніх коліс, то віднімає базу. В цьому випадку, необхідності віднімати базу не було, адже було зазначено вимір до задніх коліс. При проведенні експертизи враховував вихідні дані, що пішохід перебував на проїжджій частині, або рухався по ній у попутному напрямку, раптові ситуації (те що пішохід вибіг), не враховувались таких даних не було. В умовах неочевидності обставин ДТП, дані, щодо швидкості руху пішохода експертним шляхом встановити не можливо. Якби було поставлено питання, що пішохід різко вибіг на дорогу, це могло вплинути на висновки експерта в залежності від відстані, яку пройшов пішохід, з якою швидкістю рухався.

Досудовим розслідуванням було неможливо встановити «рухався чи стояв» пішохід в момент первинного контакту з автомобілем, що пояснюється динамічністю події та відсутність прямих та достовірних доказів, зокрема відеозапису події, що свідчить про неможливість встановити чи рухався пішохід, з якою швидкістю, зупинився чи стояв пішохід в момент первинного контакту.

Водночас, сукупність досліджених доказів, як прямих, так і непрямих у вигляді показань свідків про рух групи осіб, включаючи потерпілого, вздовж лівого краю дороги відносно напрямку руху автомобіля, необхідність потрапити на протилежну сторону дороги, щоб зупинити транспортний засіб, що прямує в м. Чорноморськ, та припущення свідків, що потерпілий перетинав дорогу з цією метою, безсумнівно свідчать про те, що потерпілий спочатку перебував з лівого боку дороги, після чого перемістився на проїзну частину смугу руху, по якій рухався обвинувачений, де і відбулося зіткнення.

Встановлене взаєморазташування в момент контакту автомобіля і потерпілого, який був «обернутий до автомобілю, що рухався, задньо-лівою поверхнею тіла» не відповідає обстановці, за якою в момент контакту потерпілий перетинав проїзну частину «перпендикулярно» чи «по діагоналі» зліва направо (в такому випадку він мав бути звернутий до автомобіля правою частиною тіла). З цією невідповідністю суд пов`язує показання обвинуваченого, що потерпілий перетинав проїзну частину справа наліво, що суперечить встановленим обставинам та показанням самого обвинуваченого, який протягом всього кримінального провадження стверджував, що помітив потерпілого лише коли побачив його перед автомобілем, тобто переміщення його на площині дороги йому невідоме.

Водночас, відсутні підстави стверджувати що звернення тіла потерпілого в момент контакту задньо-лівою частиною відповідало напрямку його попереднього руху, також відсутні підстави виключити зміну потерпілим положення тіла після переміщення безпосередньо перед контактом (звернення в іншому напрямку відносно напрямку траєкторії попереднього переміщення).

Докази, надані стороною обвинувачення, свідчать про те, що перед тим, як опинитися на смузі руху, по якій рухався автомобіль обвинуваченого, потерпілий перетнув зустрічну смугу руху завширшки 3,5 метрів, та опинився (знаходився) на смузі руху, по якій рухався обвинувачений.

Однак формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 ігнорує ці обставини, а сформульовано виходячи з того, що потерпілий «знаходився на проїзній частині в смузі руху автомобіля» без зазначення обставин, яким чином, з якою швидкістю, потерпілий там опинився, або ж опинився за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, які, в будь-якому випадку, давали змогу водію завчасно виявити перешкоду для руху та вжити належних та необхідних заходів, достатніх для запобігання настанню ДТП.

Також формулювання обвинувачення не містить опису відповідності чи невідповідності вимогам ПДР дій потерпілого, який переходив проїзну частину в непередбаченому для цього місці за наявності суцільної лінії розмітки, що є важливими обставинами, оскільки подія ДТП відбулася внаслідок взаємодії двох учасників дорожнього руху: пішохода та водія автомобіля, поведінка кожного з яких врегульована ПДР. Відсутність такого опису робить обвинувачення недостатньо визначеним та конкретизованим.

Судово-експертне дослідження було обмежене поставленими слідством питаннями та наданими вихідними даними та виходило з того, що потерпілий стояв або рухався по проїзній частині в попутному автомобілю напрямку, у зв`язку з чим судовою експертизою не перевірена можливість водія своєчасно побачити пішохода, у випадку, якщо той перетинав проїзну частину, зупинявся чи змінював напрямок звернення тіла відносно напрямку попереднього руху, враховуючи встановлені обставини.

Враховуючи відсутність прямих та достовірних доказів, що вказують на характер переміщення пішохода по проїзній частині, сторона обвинувачення, все ж таки, має можливість змоделювати різні типи переміщення пішохода або статичного розташування на проїзній частині, визначити моменти та умови, за яких у водія автомобіля виникає можливість побачити пішохода в кожному зі змодельованих випадків, зробити відповідні заміри та надати результати на вирішення судової експертизи.

Без цього залишається не перевіреним та не спростованим варіант розвитку подій, за якого пішохід перебігав проїзну частину і водій автомобіля навіть за умови дотримання обмеження швидкості та вибору безпечної швидкості руху був позбавлений можливості своєчасно побачити небезпеку для руху і вжити необхідних заходів. А такий варіант розвитку подій становить для суду розумний сумнів у даному кримінальному провадженні.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Однак, сторона обвинувачення не надала доказів на спростування та неможливість варіанту розвитку події, за якого пішохід перебігав дорогу. Також сторона обвинувачення не надала доказів на доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину навіть за умови такого розвитку подій.

Сторона обвинувачення під час досудового слідства не провела відповідні слідчі дії, навіть слідчого експерименту за участю обвинуваченого відповідно до вказівок начальника органу досудового розслідування (т. 1 а.с. 231) і під час судового розгляду не зверталася з клопотанням про проведення слідчого експерименту.

Натомість сторона захисту подавала клопотання про проведення слідчого експерименту (т. 2 а.с. 92, 117), однак не сформулювала форму, спосіб та умови його проведення, за яких такий експеримент було можливо провести (т. 2 а.с. 121 122).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до засади кримінального провадження «Змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості» (ст. 22 КПК України) не ініціював і не пропонував сторонам спосіб та методи проведення слідчого експерименту, які дадуть змогу встановити та перевірити обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, що також не передбачено і вимогами ст. 333 КПК України.

Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини полягає в тому, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (ч. 2 4 ст. 17 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Речові докази та арешти майна

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Постановою від 04.10.2020 (т. 1 а.с. 140 141) визнано речовими доказами: автомобіль Nissan March р/н НОМЕР_1 , який залишено на зберігання на спеціальному майданчику зберігання ТЗ № 6 за адресою: м. Одеса, вул.. Аєропортівська, 29а; чоловіче взуття та куртку, що належали загиблому « ОСОБА_8 , які залишено на зберігання у кімнаті збереження речових доказів в СУ ГУНП в Одеській області, м. Одеса.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 ( т. 1 а.с. 144 145) накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження і користування на: автомобіль Nissan March р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_13 ; чоловіче взуття та куртку, що належали загиблому ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 1, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

В ході кримінального провадження було проведено декілька експертиз, зокрема:

транспортно-трасологічна експертиза № 20-6074 від 19.01.2021 р. (т. 1 ас. 138-139), вартість якої склала 1 961,28 грн. (т. 1 а.с. 149);

судова авто-технічна експертиза № 20-6075 від 19.01.2021 р. (т. 1 а.с. 154-158), вартість якої склала 1 961,28 грн. (т. 1 а.с. 159);

судова авто-технічна експертиза № 22-5135 від 04.10.2022 р. (т. 1 а.с. 221-226), вартість якої склала 3 755,40 грн. (т. 1 а.с. 227).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд враховує висновкок Великої Палати Верховного Суду викладеним в постанові від 17.06.2020 р. у справі №598/1781/17 про те, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки суд стягує з обвинуваченого витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку, а судом ухвалюється виправдувальний вирок, то процесуальні витрати по справі за проведення експертиз необхідно віднести на рахунок держави.

Цивільний позов

Цивільний позов потерпілої вирішений в порядку цивільного судочинства відповідно до постанов Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 р. на користь потерпілої ОСОБА_5 стягнуто з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та процесуальні витрати (т. 2 а.с. 76 81), які відшкодовані обвинуваченим відповідно до копій квитанцій (т. 2 а.с. 82).

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з не доведенням, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Віднести на рахунок держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз: транспортно-трасологічна експертиза № 20-6074 від 19.01.2021 р., вартість якої склала 1 961,28 грн.; судова авто-технічна експертиза № 20-6075 від 19.01.2021 р., вартість якої склала 1 961,28 грн.; судова авто-технічна експертиза № 22-5135 від 04.10.2022 р., вартість якої склала 3 755,40 грн.

З набранням вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 та повернути власнику автомобіль Nissan March р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_13 ; а чоловіче взуття та куртку, що належали загиблому ОСОБА_8 , знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1