Вирок

Іменем України

06.10.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003532 від 28.11.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ліпецьк Російської Федерації, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , працюючи кіоскером ТзОВ «Інтерпрес» та будучи матеріально відповідальною особою, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, в період серпня 2018 року, перебуваючи на робочому місці в приміщенні торгового кіоску на вул.Степана Бандери,15 у м.Львові, маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене та перебувало в її віданні, повторно привласнила грошові кошти за реалізовані у вказаний період товарно-матеріальні цінності (товар), які належать ТзОВ «Інтерпрес» в сумі 10 000, 00 грн., чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «Інтерпрес» на вказану суму коштів.

Також, як встановлено розслідуванням, ОСОБА_4 , працюючи кіоскером ТзОВ «Інтерпрес» та будучи матеріально відповідальною особою, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, в період вересня 2018 року, перебуваючи на робочому місці в приміщенні торгового кіоску на вул. Степана Бандери, 15 у м. Львові, маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене та перебувало в її віданні, повторно привласнила грошові кошти за реалізовані у вказаний період товарно-матеріальні цінності (товар), які належать ТзОВ «Інтерпрес» в сумі 12 000, 00 грн., чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «Інтерпрес» на вказану суму коштів.

Також, як встановлено розслідуванням, ОСОБА_4 , працюючи кіоскером ТОВ «Інтерпрес» та будучи матеріально відповідальною особою, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, в період жовтня 2018 року, перебуваючи на робочому місці в приміщенні торгового кіоску на вул. Степана Бандери, 15 у м. Львові, маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене та перебувало в її віданні, повторно привласнила грошові кошти за реалізовані у вказаний період товарно-матеріальні цінності (товар), які належать ТОВ «Інтерпрес» в сумі 14 000, 00 грн., чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «Інтерпрес» на вказану суму коштів.

Крім того, як встановлено розслідуванням, ОСОБА_4 , працюючи кіоскером ТОВ «Інтерпрес» та будучи матеріально відповідальною особою, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, в період листопада 2018 року, перебуваючи на робочому місці в приміщенні торгового кіоску на вул. Степана Бандери, 15 у м. Львові, маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене та перебувало в її віданні, повторно привласнила грошові кошти за реалізовані у вказаний період товарно- матеріальні цінності (товар), які належать ТОВ «Інтерпрес» в сумі 5 900,00 грн., чим спричинила матеріальну шкоду ТзОВ «Інтерпрес» на вказану суму коштів.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєному визнала повністю, надала детальні показання про мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі та застосувати положення ст. 75 КК України.

Захисник просив призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 191 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних на його особу, а також документів, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат у справі та заявлених у справі цивільних позовів.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 привласнення чужого майна, яке було їй ввірено та перебувало у її відданні, вчинено повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, згідно ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від мешканців будинку на неї не надходило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст.191 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Встановлені судом обставини в сукупності та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,що загалом утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення її від призначеного покарання із випробуванням.

Відтак, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливим є застосуванням ст.75КК України, звільнивши від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Суд також застосовує до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обліком і обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, представником потерпілого ТзОВ «Інтерпрес» заявлено цивільний позов, в якому просить стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій у розмірі 46 994,05 грн.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду встановлено, що з вини обвинуваченої ТзОВ «Інтерпрес» заподіяно майнову шкоду, розмір якої підтверджується матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, цивільний позов ТзОВ «Інтерпрес» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Підстав для застосування приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком і обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов представника потерпілого ТзОВ «Інтерпрес» - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпрес» майнову шкоду в розмірі 46 994 (сорок шість тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 05 копійок.

Речові докази:

блокнот у якому містяться записи із розбивкою по датах привласнення та реалізації товарно матеріальних цінностей ТзОВ «Інтерпрес» - залишити в матеріалах кримінального

провадження.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1