В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальну справу № 308/13792/25 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001603 від 18.08.2025року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця міста Харків, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки;

- 24.01.2025 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року по ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 81 КК України, не відбута частина покарання один рік сім днів позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

18 серпня 2025 року ОСОБА_3 , близько 00 години 30 хвилин, проходив по вулиці Павла Чубинського в місті Ужгород, де побачив громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа поблизу продуктового магазину «У Стаса», що за адресою: м. Ужгород, вул. Павла Чубинського, 21г, та в ході спілкування з останньою, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне, відкрите заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення.

Так ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити свої особисті потреби за рахунок незаконного викрадення майна, відкрито викрав належний потерпілій поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилися мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 12», вартість якого становить 12897 гривень, гаманець з грошовими коштами в загальній сумі 200 долірів США, 50 Євро, 2000 гривень, банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , банківську картку «Hypo Vereinsbank» IBAN: НОМЕР_4 видану на ім?я ОСОБА_7 , страхова картка «BARMER» № НОМЕР_5 , паспортом громадянина України, виданого на ім?я останньої та продукти харчування, після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденими речима, розпорядившись останніми на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 25580 гривень 31 копійка.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 18.08.2025 року вночі, близько 00 год. проходив по вулиці в м. Ужгород, назву не знає, оскільки не місцевий мешканець, побачив дівчину, яка присіла біля продуктового магазину . Підійшовши до неї попросив грошові кошти, на що дівчина надала сто гривень і він помітив в пакунку у неї гаманець та телефон. Оскільки він мав намір повернутись додому в м. Харків, однак на повернення не мав грошових коштів , викрав у потерпілої поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилися мобільний телефон , гаманець з грошовими коштами , банківські картки , продукти харчування. Після викрадення зник, мобільний телефон розбив, банківські карти і гаманець викинув, грошові кошти забрав.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі.

З огляду на наявність заяви потерпілої про розгляд без участі, зважаючи на відсутність заперечень зі сторони інших учасників процесу, суд, керуючись ст. 325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за її відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб і який в подальшому неодноразово продовжено.

Відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України є рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинене умисно та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки та 24.01.2025 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року по ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 81 КК України, не відбута частина покарання один рік сім днів позбавлення волі та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки та 24.01.2025 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року по ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 81 КК України, не відбута частина покарання один рік сім днів позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , скоїв 18.08.2025 року , тобто протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У даному випадку підлягає застосуванню положення ч. 1 ст. 71 КК України при визначенні остаточного покарання обвинуваченому, так як злочин вчинений особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року.

При цьому відповідно до ч.4 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. За таких обставин суд має призначити ОСОБА_3 , остаточне покарання із застосуванням ч.ч.1 і 4 ст.71 КК України, яке повинно бути більше призначеного покарання і невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі на певний строк суд враховує вирок Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року , яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі та призначає покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 , вимог ст. 75 КК України суд не вбачає.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 18.08.2025 року о 10 год. 22 хв.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення у період з 18.08.2025 року по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.08.2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17.10.2025 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження

Частиною 4 статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2025 року було накладено арешт на мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 12» білого кольору з наявними пошкодженнями по всьому корпусі, всередині якого знаходиться SIM-картка мобільного оператора «Vodafone» з маркуванням НОМЕР_6 ; гаманець чорного кольору, який виготовлений з матеріалу ззовні схожого на шкірозамінник та запальничку фіолетового кольору з надписом «JIGA TURBO»; чотири купюри номіналом по 500 гривень з серійними номерами №ЗA8925314, №KA7901595, №AB9568571, №ЄЗ 5471558; футболку червоного кольору з маркуванням «BLACK-BLACK Original clothing co. enjoy your life est/89».

Оскільки, мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 12» білого кольору з наявними пошкодженнями по всьому корпусі, всередині якого знаходиться SIM-картка мобільного оператора «Vodafone» з маркуванням НОМЕР_6 ; гаманець чорного кольору, який виготовлений з матеріалу ззовні схожого на шкірозамінник та запальничка фіолетового кольору з надписом «JIGA TURBO»; чотири купюри номіналом по 500 гривень з серійними номерами №ЗA8925314, №KA7901595, №AB9568571, №ЄЗ 5471558; футболка червоного кольору з маркуванням «BLACK-BLACK Original clothing co. enjoy your life est/89» не підлягають спеціальній конфіскації, та судом не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення покладені Ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2025 року.

Речові докази.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з врахуванням доведеності обвинувачення у суді, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути 1782,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року, та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 18.08.2025 року о 10 год. 22 хв.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбуття призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 18.08.2025 року, (затримання на підставі ст. 208 КПК України) до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1782,80 гривень за проведення судових експертиз.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2025 року на мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 12» білого кольору з наявними пошкодженнями по всьому корпусі, всередині якого знаходиться SIM-картка мобільного оператора «Vodafone» з маркуванням НОМЕР_6 - скасувати.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2025 року на гаманець чорного кольору, який виготовлений з матеріалу ззовні схожого на шкірозамінник та запальничку фіолетового кольору з надписом «JIGA TURBO» - скасувати.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2025 року на чотири купюри номіналом по 500 гривень з серійними номерами №ЗA8925314, №KA7901595, №AB9568571, №ЄЗ 5471558; футболку червоного кольору з маркуванням «BLACK-BLACK Original clothing co. enjoy your life est/89» - скасувати.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 12» білого кольору з наявними пошкодженнями по всьому корпусі, всередині якого знаходиться SIM-картка мобільного оператора «Vodafone» з маркуванням НОМЕР_6 - після вступу вироку в законну силу залишити у користуванні власника;

- паспорт громадянина України № НОМЕР_7 , виданий на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - після вступу вироку в законну силу залишити у користуванні власника;

- банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , банківську картку «Hypo Vereinsbank» IBAN: НОМЕР_4 видану на ім?я ОСОБА_7 та пластикову картку з надписом «BSI-ZERTIFIKAT Mriia Vdovichenko BARMER» - після вступу вироку в законну силу залишити у користуванні власника;

- гаманець чорного кольору, який виготовлений з матеріалу ззовні схожого на шкірозамінник та запальничку фіолетового кольору з надписом «JIGA TURBO» - після вступу вироку в законну силу залишити у користуванні власника;

- оптичний носій інформації CD-R диск з маркуванням «ALERUS CD-R», який було упаковано до паперового конверту з нанесеними відповідними позначеннями - після вступу вироку в законну силу залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

- чотири купюри номіналом по 500 гривень з серійними номерами №ЗA8925314, №KA7901595, №AB9568571, №ЄЗ 5471558 - після вступу вироку в законну силу залишити у користуванні власника;

- футболку червоного кольору з маркуванням «BLACK-BLACK Original clothing co. enjoy your life est/89» - після вступу вироку в законну силу повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1