УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Хмельницькому клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000705 від 19.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

УСТАНОВИЛА:

26 листопада 2025 року заступник начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :03:012:0186 загальною площею 0,3 га, яка належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), із позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування нею.

У обґрунтування клопотання указав, що до СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали УСБУ у Хмельницькій області про те, що службові особи державної установи Хмельницької області за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, зловживають службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, що завдало істотної шкоди громадським та державним інтересам і спричинило тяжкі наслідки.

З матеріалів відомо, що група осіб протягом тривалого проміжку часу налагодили протиправний механізм заволодіння земельними ділянками на території Старокостянтинівської територіальної громади.

Також, на даний час службові особи державної установи Хмельницької області можуть займатися процесом оформлення права власності на вказані земельні ділянки шляхом подання недостовірних відомостей до управління архітектури, містобудування та капітального будівництва Старокостянтинівської міської ради щодо будівництва, побудованих (незавершених будівництвом) об`єктів нерухомого майна на них та подальшого об`єднання вказаних земельних ділянок в одну з оформленням відповідного права власності на неї.

Попередньо встановлено, що вказані особи за попередньою змовою з землевпорядниками, службовими особами ГУ Держгеокадастру та суб`єктами державної реєстрації, у власних інтересах та інтересах третіх осіб могли незаконно заволодіти земельними ділянками на території Старокостянтинівської територіальної громади, зокрема земельною ділянкою з кадастровим номером :03:012:0186.

Так, всупереч нормам земельного, містобудівного та екологічного законодавства незаконно утворена та передана в приватну власність земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0186, оскільки утворена на прибудинкових територіях житлових будинків.

В кримінальному провадженні призначено комплексну експертизу з питань землеустрою та земельно-технічну експертизу по земельній ділянці з кадастровим номером :03:012:0186.

Земельна ділянка із кадастровим номером :03:012:0186 загальною площею 0,3 га, згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

10.11.2025 вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0186 визнана речовим доказом та є необхідність у проведенні ряду земельних експертиз із використанням даної земельної ділянки у межах її координатів та місця розташування.

Прокурор у судове засідання не з`явився. У клопотанні прокурора міститься прохання про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти розгляду клопотання, пояснивши, що ОСОБА_5 набула право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:012:0171, :03:012:0116, :03:012:0109 шляхом укладення 14.12.2021 нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу у трьох різних осіб. У подальшому зазначені земельні ділянки були об`єднані в одну з кадастровим номером :03:012:0186. У листопаді 2022 змінено цільове призначення земельної ділянки з «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» на «для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку». Зазначає, що земельна ділянка утворилась не в результаті протиправної діяльності невстановлених осіб, а в результаті об`єднання трьох земельних ділянок, які були сформовані відповідно до вимог земельного законодавства, виступали, згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України, самостійним об`єктом цивільних прав, були придбані на підставі нотаріально-посвідчених договорів, при укладенні яких будь-які обставини, які б перешкоджали їх укладенню були відсутні, а відповідна інформація не могла бути відома ОСОБА_5 , з огляду на що, вона є добросовісним набувачем. Окрім того, первинна реєстрація права власності за продавцями, що вказані у договорах купівлі-продажу, здійснювалась не посадовими особами державних установ та/або органу місцевого самоврядування, про яких йдеться у клопотанні та додатках до нього, а в трьох різних установах, що розташовані в Житомирській, Чернівецькій та Черкаських областях. Органом досудового розслідування вивчаються документи та розслідуються дії посадових осіб та органів державної влади, місцевого самоврядування, що виконують функції держави у сфері земельних правовідносин, які спрямовані на визначення правомірності дотримання саме процедури оформлення та передачу права власності на земельні ділянки, зокрема і щодо їх розташування. Отже об`єктом розслідування є документація і дії посадових осіб, а не безпосередньо сама земельна ділянка. Відтак, наявність арешту не забезпечить мету, з якою він допускається, але призведе до порушення прав та законних інтересів ОСОБА_5 , яка є добросовісним набувачем і жодних протиправних дій, в результаті яких вона набула право власності на дані земельні ділянки, вона не вчиняла.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності прокурора та власника майна, належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити із наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000705 від 19.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Државного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 451310526 від 10.11.2025 земельна ділянка із кадастровим номером :03:012:0186 загальною площею 0,3 га, на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Слідчою суддею установлено, що постановою слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 10.11.2025 земельну ділянку із кадастровим номером :03:012:0186 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000705.

Разом з тим, на даному етапі кримінального провадження накладення арешту на земельну ділянку є передчасним з огляду на наступне.

Так, звертаючись із клопотанням, прокурор грунтується на тому, що всупереч нормам земельного, містобудівного та екологічного законодавства, земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0186 незаконно утворена та передана в приватну власність, оскільки утворена на прибудинкових територіях житлових будинків.

Разом з тим, доказів, які би підтверджували факт розміщення земельної ділянкм з кадастровим номером :03:012:0186 на прибудинковій території житлових будинків до матеріалів клопотання не долучено та зазначений висновок прокурора випливає виключно із повідомлення заступника начальника Управління СБУ у Хмельницькій області ОСОБА_8 від 27.06.2024.

На сьогодні постановою слідчого від 25.09.2025 у кримінальному провадженні №0000705 призначено експертизу з питань землеустрою, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, на вирішення якої поставлене питання відповідності проекту землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0186 та його затвердження вимогам земельного законодавства та нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, а також розташування земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0186 в межах прибудинкової території житлових будинків станом на момент її формування та на теперешіній час згідно містобудівної документації на місцевому рівні (генерального плану міста, плану зонування міста, схеми проектних планувальних обмежень м. Старокостянтинів).

Висновку за резульатами проведення експертизи з питань землеустрою, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи на сьогодні ще не здобуто, а тому на даному етапі досудового розслідування жодними об`єктивними доказами не підтверджується інформація, викладена у повідомленні заступника начальника Управління СБУ у Хмельницькій області ОСОБА_8 від 27.06.2024 щодо розміщення земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0186 на прибудинковій території житлових будинків.

Окрім того, при вирішенні клопотання слідча суддя уважає, що у даному випадку потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Так, кримінальне провадження розслідується з 19.06.2024.

ОСОБА_5 набула право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :03:012:0171, :03:012:0116, :03:012:0109, які в подальшому були об`єднані в одну під номером :03:012:0186, ще 14.12.2021 та з того часу не відчужувала її та у судовому засіданні її представник повідомив, що не планується її відчуження, поділ тощо.

Розглядаючи питання про доцільність та виправданість застосування арешту земельної ділянки як заходу забезпечення кримінального провадження, слідча суддів вважає, що здійснення права власності, користування спірною земельною ділянкою, яка перебуває у власності ОСОБА_5 , не перешкоджає продовженню досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та досягнення його мети, передбаченої ст.2 КПКУкраїни.

Також береться до уваги і те, що станом на момент звернення прокурора з клопотанням про арешт майна жодній особі, зокрема і власнику майна у даному кримінальному провадженні, не вручено письмового повідомлення про підозру, відповідно до ст. 278 КПК України.

Слід взяти до уваги і норми КПК України, якими встановлено, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя, крім інших обставин, передбачених ст. 173 КПК України, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для його власника та інших осіб, а отже арешт майна не повинен призвести до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. (рішення Sargsyan v. Azerbaijan , n.220).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідча суддя вважає, що у даному випадку накладення арешту на земельну ділянку на даному етапі досудового розслідування є надмірним та невиправданим втручанням у право власності (користування, володіння, розпорядження), яке гарантоване статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейським судом з прав людини наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Також Європейським судом з прав людини зазначено, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами основоположних прав конкретної особи. Необхідність балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Ч. 1 ст. 16 КПК України гарантовано, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, буде нести «індивідуальний і надмірний тягар».

У даному випадку арешт майна становитиме непропорційне втручання у право власності особи.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000705 від 19.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя