Справа № 375/1639/25
Провадження № 1-кп/375/167/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рокитнянського районного суду Київської області в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 від 01 квітня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ромської національності, уродженки с. Верхні Ремети Берегівського району Закарпатської області, з неповною середньою освітою, не одруженої, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 04 квітня 2025 року о 12 год. 00 хв., діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі, заволоділа чужим майном потерпілого ОСОБА_4 , а саме грошовими коштами отриманими під виглядом збору коштів для перевезення автомобілів на потреби військовослужбовців Збройних сил України від імені представників фонду імені «Ірини Федишин», який зареєстрований на території Сихівського району м. Львова, за адресою: м. Львів, вул. Морозна, будинок, 14, офіс, 4, шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 спільно із невстановленою особою чоловічої статі у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, проте, не пізніше 31.03.2025, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, шляхом незаконних операцій із використанням невстановленої електронно-обчислювальної техніки, а також невстановленого аккаунту, перебуваючи у мережі «Інтернет» в соціальній мережі «Тік Ток», отримала інформацію зі сторінки аккаунту фонду імені « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який зареєстрований на території Сихівського району м. Львова, за адресою: м. Львів, вулиця Морозна, будинок, 14, офіс, 4а, а саме коментаря потерпілого ОСОБА_4 з проханням «допомогти з автомобілями» та його контактний номер телефону НОМЕР_1 , під відео за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4

В подальшому невстановлена особа чоловічої статі 31.03.2025 о 12:16 год. перебуваючи у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, зателефонував із номеру мобільного телефону НОМЕР_2 на номер мобільного телефону потерпілого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_4 НОМЕР_1 та повідомив, що він являється представником фонду імені «Ірини Федишин» та в наявності є автомобіль для потреб військовослужбовців Збройних сил України та за умови оплати потерпілим грошових коштів на пальне водій фонду доставить вказаний автомобіль до місця призначення.

В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи у точно невстановленому досудовим розслідуванні місці, на території с. Савинці, Київської області продовжуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом шахрайства, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи сім -картку НОМЕР_3 та месенджер «Viber» у точно невстановлений період часу 04.04.2025 телефонувала потерпілому ОСОБА_4 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 та представилася Аліною представником фонду імені «Ірини Федишин» та повідомила, що вона готова доставити автомобіль до місця дислокації, після перерахування потерпілим коштів на пальне, написавши останньому у месенджер «Viber» повідомлення з реквізитами банківської картки для оплати № НОМЕР_4 .

Потерпілий ОСОБА_4 будучи введеним в оману, а саме переконаним в тому, що це дійсно представник фонду імені «Ірини Федишин», 04.04.2025 о 12:00 год. перерахував грошові кошти а суму 4 000 грн. зі своєї банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_5 на банківську картку ОСОБА_5 АТ «А-Банк» № НОМЕР_4 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 4 000 грн.

Крім цього, ОСОБА_5 04 квітня 2025 року о 16 год. 33 хв., перебуваючи у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці на території с. Савинці, Білоцерківського району, Київської області, користуючись номером мобільного телефону НОМЕР_3 отримала телефонний дзвінок від потерпілого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_8 , який користувався номером мобільного телефону НОМЕР_6 з проханням доставити автомобіль військовослужбовцям Збройних сил України, оскільки, зі слів побратимів, вона раніше представлялася представником фонду імені «Ірини Федишин», а саме водієм.

Під час телефонних розмов ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом шахрайства, повторно, повідомила потерпілого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_8 , що вона являється представником фонду імені «Ірини Федишин», який зареєстрований на території Сихівського району м. Львова, за адресою: м. Львів, вулиця Морозна, будинок, 14, офіс, 4 та готова доставити автомобіль на потреби Збройних сил України до місця дислокації, після перерахування потерпілим коштів на пальне, після чого написала останньому у месенджер «Viber» повідомлення з реквізитами банківської картки для оплати № НОМЕР_4 .

Потерпілий ОСОБА_8 будучи введеним в оману, а саме переконаним в тому, що це дійсно представник фонду імені «Ірини Федишин», 04.04.2025 о 16:33 год. перерахував грошові кошти на суму 3 500 грн. зі своєї банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_7 на банківську картку ОСОБА_5 АТ «А-Банк» № НОМЕР_4 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3 500 грн.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2025, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі, заволоділа чужим майном потерпілого, а саме грошовими коштами отриманими під виглядом збору коштів для перевезення автомобілів на потреби військовослужбовців Збройних сил України від імені представників фонду імені «Ірини Федишин», який зареєстрований на території Сихівського району м. Львова, за адресою: м. Львів, вулиця Морозна, будинок, 14, офіс, 4, повторно, шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 спільно із невстановленою особою чоловічої статі перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, проте, не пізніше 15.05.2025, повторно, шляхом незаконних операцій із використанням невстановленої електронно-обчислювальної техніки, а також невстановленого аккаунту перебуваючи у мережі «Інтернет», в соціальній мережі «Тік Ток», отримали інформацію зі сторінці аккаунту фонду імені « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який зареєстрований на території Сихівського району м. Львова, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме коментаря потерпілого ОСОБА_9 з проханням «допомогти з автомобілями» та його контактний номер телефону НОМЕР_8 , під відео за ІНФОРМАЦІЯ_5

В подальшому невстановлена особа чоловічої статі 15.04.2025 о 12:16 год. перебуваючи у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, зателефонував із номеру мобільного телефону НОМЕР_9 зателефонував на номер мобільного телефону потерпілого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_9 на номер мобільного телефону НОМЕР_8 та повідомив, що він являється представником фонду імені «Ірини Федишин» та в наявності є автомобіль для потреб останнього та військовослужбовців Збройних сил України та з потерпілим зв`яжеться водій з яким необхідно буде узгодити всі деталі доставки автомобіля.

В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці на території с. Савинці, Білоцерківського району, Київської області, Київської області продовжуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повторно, шляхом шахрайства, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, зателефонувала із номеру мобільного телефону НОМЕР_3 потерпілому ОСОБА_9 на номер мобільного телефону НОМЕР_8 та представилася Аліною водієм фонду імені «Ірини Федишин» та повідомила, що готова доставити автомобіль до місця дислокації, після перерахування потерпілим коштів на пальне, написавши останньому СМС- повідомлення з реквізитами банківської картки для оплати № НОМЕР_4 .

Потерпілий ОСОБА_9 будучи введеним в оману, а саме переконаним в тому, що це дійсно представник фонду імені «Ірини Федишин», 15.04.2025 о 12:39 год. перерахував грошові кошти а суму 4 800 грн. зі своєї банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_10 на банківську картку ОСОБА_5 АТ «А-Банк» № НОМЕР_4 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4 800 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у вчиненні злочинів визнала повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, пояснивши, що всі отримані кошти вона привласнила. Пояснила, що має місце постійної реєстрації, але за місцем реєстрації не проживає, працездатна, але офіційно не працевлаштована, жила за рахунок випадкових неофіційних підробіток, ходила по людях на заробітки. На момент вчинення кримінальних правопорушень проживала без реєстрації в с. Савинці Білоцерківського району Київської обалсті. Також суду пояснила, що діяла по вказівці чоловіка, з яким проживала у цивільному шлюбі без реєстрації шлюбу ОСОБА_10 . Вона розуміла, що вчиняє злочини. За проханням співмешканця говорила з потерпілими по телефону, вводила потерпілих в оману та представлялась водієм благодійного фонду «Ірини Федишин», гроші у потерпілих просила на бензин для автомобілей, які в подальшому ніби-то доставить до підрозділів ЗСУ, де вони потрібні потерпілим. Всі потерпілі є військовослужбовцями. Вона лише говорила з потерпілими по телефону, всю інформацію їй надавав співмешканець. При затриманні співмешканець встиг втекти, а її затримали працівники поліції. У скоєному щиро кається. Шкода потерпілим не відшкодована. Просила суд обрати покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки має неповнолітню дитину, яка постійно проживає з її родичкою.

Оскільки обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий ОСОБА_4 , також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, яка щиро розкаюється, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватою та призначити покарання, з урахуванням обставин які пом`якшують відповідальність обвинуваченої за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 70 КК України України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначити покарання ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, вирішити питання щодо речових доказів, скасування арештів майна та процесуальних витрат.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачену та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при встановлених судом обставинах доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; за ч. 2 ст. 190 КК України, як у заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), повторно; за ч. 4 ст. 190 КК України як у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України не встановлено.

Судом прийнято до уваги, що ОСОБА_5 є працездатною, на обліку як безробітна не перебуває, офіційно не працевлаштована, з неповною середньою освітою, працювала неофіційно нетривалий час на сезонних роботах; у лікаря психіатра та нарколога на обліку не значиться, має місце реєстрації, разом з цим за місцем реєстрації не проживає.

Суд звертає увагу, що обвинувачена є матір`ю неповнолітньої дитини, проте утриманням та вихованням не займається, дитина постійно проживає з її тіткою, яка й утримує дитину.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно з ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та за ч. 4 ст. 190 КК України, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 раніше не судима, ступень тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, що свідчить про сформованість стійкої спрямованості її особистості на вчинення корисливих злочинів, підвищений рівень її суспільної небезпечності та неможливості її виправлення без ізоляції від суспільства.

Судом також враховується, що означеними діяннями порушено відносини власності, які охороняються кримінальним законом, потерпілим завдано матеріальної шкоди, яка не відшкодована. В той же час, кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_5 вчинене повторно, з прямим умислом і корисливим мотивом, шляхом введення в оману потерпілого, видаючи себе за водія-представника благодійного фонду імені «Ірини Федишин», якому нібито необхідні кошти для придбання пального для забезпечення доставки автомобіля для потреб військовослужбовців Збройних сил України.

Проаналізувавши долучені матеріали кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , стану її здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої не можливе без ізоляції її від суспільства.

Разом з цим, суд не приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 03.10.2025 року, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливо без ізоляції від суспільства. Суд звертає увагу, що висновок досудової доповіді органу пробації носить рекомендаційний характер і має бути ґрунтовно оцінений судом разом з іншими даними, що характеризують особу обвинуваченої, з огляду на це не погоджується з висновком представника персоналу органу пробації про те, що можливе виправлення обвинуваченої зі звільненням від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням до ОСОБА_5 суд вважає неможливим, враховуючи, що остання вчинила нетяжкий та тяжкі корисливі злочини проти власності, у судовому засіданні обвинувачена зазначила, що проживала без реєстрації разом з ОСОБА_10 , з її слів надавала допомогу тітці на утримання малолітньої дитини, яка потребувала її уваги та догляду, разом з цим, ця обставина не стала тим стримуючим фактором до вчинення кримінальних правопорушень для обвинуваченої.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є працездатною, але не працює та не навчається. Отже, за таких обставин, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу, навіть в мінімальній межі кримінального закону, є для ОСОБА_5 надмірним тягарем, яке вона не зможе виконати з об`єктивних причин. Таким чином, суд вважає, що застосування покарання у виді штрафу не буде ефективним заходом примусу для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Інше покарання у виді виправних робот суд не застосовує, оскільки обвинувачена місця постійної роботи не має, таке покарання отже не може бути застосовано у розумінні ст. 57 КК України.

Також, покарання у виді обмеження волі, на думку суду, не буде ефективним заходом примусу для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевказане, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, і не знаходить підстав як для застосування більш суворого покарання, так і інституту звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.06.2025 стосовно ОСОБА_5 з 05.06.2025 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Львівська установа виконання покарань№ 19».

Разом з цим, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженій ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 05 червня 2025 року по 19 листопада 2025 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з дати ухвалення вироку, а саме 20 листопада 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Враховуючи, що на підставі ухвал слідчого судді Сихівського районного суду Львівської області від 06.06.2025 року, 09.06.2025 року накладено арешти на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, а розгляд провадження завершено, то арешти на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягають скасуванню.

За приписами з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Оскільки обвинувачена вчинила умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, мобільний телефон марки «Samsung» моделі «galaxy a05s», чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung», моделі «galaxy а30», блакитного кольору, мобільний телефон марки «infinix smart 9», сірого кольору, які поміщені на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, стали знаряддям вчинених злочинів, тому суд, з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, вважає за необхідне застосувати до них спеціальну конфіскацію, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави.

За нормами п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Долю інших речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта, які є документально підтвердженими, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 190 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку, а саме 20 листопада 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення починаючи з 05 червня 2025 року по 19 листопада 2025 року включно у строк відбутого покарання з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із проведенням судово-криміналістичної експертизи відеозвукозапису № 2124-Е від 22.05.2025 в сумі 4 240 грн. 80 коп. (чотири тисячі двісті сорок) гривень 80 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06 червня 2025 року після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 09 червня 2025 року після набрання вироком законної сили.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

- оптичний диск DVD-R марки «Verbatim 4,7 GB», на якому знаходиться один відеозапис, оптичний диск DVD-R марки «Verbatim 4,7 GB», на якому знаходиться три відеозаписи, оптичний диск DVD-R марки «Verbatim 4,7 GB», на якому знаходиться один аудіозапис, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження та після закінчення строку зберігання матеріалів знищити разом з матеріалами;

- банківську картку «A-Банк» із номером НОМЕР_4 , банківську картку «Приватбанк» із номером НОМЕР_11 , банківську картку «ПУМБ» із номером НОМЕР_12 , які поміщені на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області відповідно до квитанції б/н від 07 липня 2025 року, порядковий номер 130 - зберігати в матеріалах кримінального провадження та після закінчення строку зберігання матеріалів знищити разом з матеріалами;

- мобільний телефон марки «Samsung» моделі «galaxy a05s», чорного кольору, із Імеі НОМЕР_13 імеі2 НОМЕР_14 із встановленою сім-карткою НОМЕР_15 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «galaxy а30», блакитного кольору, у блакитному чохлі, із Імеі НОМЕР_16 , Імеі 2 НОМЕР_17 із сім- картами НОМЕР_18 , НОМЕР_19 ; мобільний телефон марки «infinix smart 9», сірого кольору із Імеі: НОМЕР_20 Iмei2: НОМЕР_21 із встановленими сім-картками НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , поміщені на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області відповідно до квитанції б/н від 07 липня 2025 року, порядковий номер 130 - конфіскувати в дохід державизвернути у дохід держави, застосувавши спеціальну конфіскацію на підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1