Справа №718/3100/25
Провадження №1-кс/718/312/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Слідчий суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кіцманського районного суду Чернівецької області клопотання слідчого СВ ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Ошихліби Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000279, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2025, -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітан поліції ОСОБА_4 (далі - слідчий), за погодженням з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі - прокурор), звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000279, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2025.

У клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з його утриманням в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» (пл. Соборна, 6, м. Чернівці Чернівецької області) терміном 60 діб, з можливістю визначення розміру застави.

Короткий зміст клопотання.

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що 12.11.2025 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходився у приміщенні літньої кухні домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводив дозвілля та розпивав спиртні напої. В подальшому, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відбувався конфлікт, в ході якого на грунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що маючи на меті заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто, діючи з прямим умислом, наніс численні удари кулаками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_7 в ділянки розташування життєво-важливих органів, а саме в ділянки тулуба та голови, завдавши йому фізичного болю і заподіявши тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Слідчий у клопотанні зазначив, що 12.11.2025 року о 18:20 год. в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 затримано, а 13.11.2025 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

У клопотанні зазначається, що вина підозрюваного ОСОБА_5 повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме проведеним оглядом місця події та допитами свідків.

На думку слідчого, наявні ризики, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Позиції учасників кримінального провадження.

Слідчий підтримав подане клопотання з наведеному у ньому підстав.

Прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених у даному клопотанні, зазначив, що після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний залишив місце події та був затриманий працівниками поліції.

Захисник просив долучити до справи копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого з 16.03.2022 по 21.03.2022, зазначив, що наведені у клопотанні ризики не підтверджуються, є необґрунтованими, підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, має проблеми зі здоров`ям, підозрюваний та потерпілий дружили з дитинства, сім`я підозрюваного відшкодовує сім`ї потерпілого витрати на його лікування, просив відмовити у задоволенні клопотання про тримання під вартою та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Фактичні обставини справи, встановлені слідчим суддею та норми права, які підлягають застосуванню.

Ознайомившись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Копію клопотання та доданих до нього матеріалів підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням поліції №2 (м.Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000279, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

13.11.2025 року ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ст.183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК).

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Щодо обґрунтованості підозри.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.11.2025, протоколом огляду місця події від 12.11.2025, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.11.2025, протоколами допиту свідків від 12.11.2025.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає, що оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише з метою визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тобто на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Як встановлено судовим розглядом клопотання та вбачається із досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, вони є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання сторони обвинувачення, у цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя зазначає наступне.

При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя, аналізуючи можливість настання даного ризику бере до уваги доводи прокурора, висловлені у судовому засіданні, що після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний залишив місце події.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки підозрюваний добре знає потерпілого та свідків, проживає з ними в одному населеному пункті, що не заперечує його захисник, то такий ризик є наявним.

Ризики перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення у клопотанні належним чином не обґрунтовані та, на переконання слідчого судді, не підтверджуються матеріалами клопотання.

Щодо можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Частиною 1 ст.176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч.3 ст.176 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особисте зобов`язання та ін., не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, на думку слідчого судді, застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, а також впливу на свідків та потерпілого у провадженні.

На думку слідчого судді, покликання сторони захисту на те, що підозрюваний має проблеми зі здоров`ям, підозрюваний та потерпілий дружили з дитинства, сім`я підозрюваного відшкодовує сім`ї потерпілого витрати на його лікування, не є достатніми факторами, що безсумнівно можуть вказувати на наявність міцних соціальних зв`язків у місці проживання, що виступали б фактором стримування від реалізації описаних вище ризиків кримінального провадження.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя із вищевказаних причин не знаходить підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою та домашнього арешту, як просили у судовому засіданні підозрюваний та його захисник.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання (ч. 1, 2 ст. 197 КПК).

Зважаючи на ризики, встановлені під час судового розгляду, особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим застосувати до підозрюваного тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 18 години 20 хвилин 12 листопада 2025 року.

Щодо обрання та визначення розміру застави.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст.182 КПК).

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави має бути достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді, такій меті цілком може відповідати застава в сумі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560,00 грн.

Саме такий розмір застави, на переконання слідчого судді, є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У випадку внесення застави такі обов`язки покладаються на обвинуваченого строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК України).

У зв`язку із можливістю застосуванням до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне визначити відповідні обов`язки підозрюваному у разі внесення застави.

Зокрема, зважаючи на встановлений ризик переховування слід зобов`язати підозрюваного не відлучатися за межі адміністративно-територіальної одиниці в якій він зареєстрований та проживає та повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Ризики впливу на свідків та потерпілого вказує на необхідність заборонити підозрюваному спілкуватися зі вказаними у клопотанні слідчого свідками та потерпілим.

Слід також роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні усного клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про застосування відносно нього домашнього арешту.

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з його утриманням в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» (пл. Соборна, 6, м. Чернівці Чернівецької області) терміном 60 діб, до 10 січня 2026 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 12 листопада 2025 року о 18:20 год., який закінчується 10 січня 2026 року о 18:20 год.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок).

Після внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (с.Ошихліби Чернівецького району Чернівецької області), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_4 , та прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою становить шістдесят днів.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено та оголошено 14 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1