Провадження № 1-кс/750/261/26
У Х В А Л А

26 січня 2026 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання, а по суті скарги підозрюваного ОСОБА_3 про визнання повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України необгрунтованим та зобов`язанні сторони обвинувачення встановити та конкретизувати межі повідомленої підозри,

В С Т А Н О В И В :

20.01.2026 до суду надійшло клопотання, а по суті скарга підозрюваного ОСОБА_3 про визнання повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України необгрутованим, посилаючись на те, що наявний доказ (комісійна судово - медична експертиза) спростовує фактичну модель смерті, викладену у первісній підозрі, але при цьому підозра не змінена і фактичні підстави не уточнені.

В цей де день, 20.01.2026 до суду надійшло друге клопотання, а по суті скарга підозрюваного ОСОБА_3 про визнання повідомлення йому про підозру необгрунтованим, в якій останній просить зобов`язати сторону обвинувачення встановити та конкретизувати межі повідомленої підозри, з чітким визначенням: конкретних дій або бездіяльності, які інкримінуються підозрюваному; механізму причинного зв`язку між цими діями та настанням смерті; відповідності фактичних обставин підозри висновку комісійної судово -медичної експертизи. Свою скаргу мотивує тим, що згідно висновку комісійної судово -медичної експертизи, який встановлює інший механізм смерті, аніж в повідомленій йому підозрі, а саме: ятрогенний каскад патологічних станів, не пов`язаний із безпосереднім занесенням інфекції під час лапароцентезу, але сторона обвинувачення не конкретизувала та не змінила межі повідомленої підозри. Станом на зараз неможливо однозначно встановити, у чому саме полягає інкриміноване йому діяння, а саме: чи інкримінується занесення інфекції під час лапароцентезу, чи інкримінується порушення техніки лапароцентезу ( обсягу, компенсація), чи інкримінується неналежна діагностика або невиявлення перитоніту, чи інкримінується сукупність декількох дій або бездіяльності. Таким чином, межі підозри є розмитими та невизначеними, що позбавляє його можливості належним чином реалізувати право на захист.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.01.2026 вказані клопотання, а по суті скарги підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру були об`єднані в одне провадження.

В судове засідання ані підорюваний ОСОБА_3 , ані його захисник ОСОБА_4 не з`явилися, але подали клопотання, в якому просили задовольнити клопотання та розглянути за їх відсутності. Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути скарги за його відсутності та вважає підозру законною та обгрунтованою.

Дослідивши матеріали досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотань (скарг) слід відмовити, з наступних підстав.

В провадженні слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001108 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

26.11.2025 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

20.01.2025 ОСОБА_3 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (п. 46 рішення від 27.02.1980 у справі «Deweer v. Belgium») особа повинна набути статус підозрюваного виключно у передбаченому законом порядку, з дотриманням установленої законом процедури. Інакше вона не може вважатися такою, що набула процесуального статусу підозрюваного у межах кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч.1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел та Гартлі проти Сполученого Королівства» визначено, що стандарт доказування «обгрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, яка б задовольнила об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. В подальшому таке визначення стандарту доказування «обгрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Лабіта проти Італії» тощо, а також додатково було зазначено, що факти, які дають підстави для підозри не мають бути також рівня, як такі, що обгрунтовують засудження особи. Отже стандарт доказування «обгрунтована підозра» є нижчим порівняно зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.

На даному етапі досудового розслідування слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

З доводів наведених у своїх клопотаннях (скаргах) вбачається, що підозрюваний ОСОБА_3 не погоджується з викладом у повідомленій йому підозрі фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, у вчиненні якого він підозрюється та вдається до аналізу висновку комісійної судово -медичної експертизи № 61 від 09.12.2025 на предмет його допустимості як доказу.

Слідчий суддя зауважує, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору достатності та допустимості доказів винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, з врахуванням положень ст. 17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

При цьому, як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_3 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при її врученні були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали б можливість стороні обвинувачення дійти переконливого висновку про причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

За наведених обставин, у задоволенні клопотань (скарг) слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотань, а по суті скарг підозрюваного ОСОБА_3 про визнання повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України необгрунтованим та зобов`язанні сторони обвинувачення встановити та конкретизувати межі повідомленої підозри, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5