УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001032 від 19.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 від 19.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що на спеціальну лінію оператора 102, надійшло повідомлення про те, що 19.09.2025 о 14 год. 31 хв. за адресою: Болградський район, м. Болград, громадянин М, намагався перемістити двох осіб через державний кордон України.

Крім того, до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшла інформація про те що, громадянин ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «BMW», з метою безперешкодного проїзду через державний кордон України, пред`явив працівникам ДПСУ відповідне службове посвідчення з ознаками підробки.

Крім того, до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшла інформація про те що, громадянин ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «BMW», з метою безперешкодного проїзду через державний кордон України, пред`явив працівникам ДПСУ відповідне службове посвідчення з ознаками підробки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 2022 по 2025 роки, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою особою, після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, прийняли для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вирішили незаконно переправляти осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою організували діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробили відповідний злочинний план, який полягав у підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України через державний кордон України, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, організація перевезення вказаних осіб до місць незаконного перетину державного кордону, підшуканні та наданні місця для очікування.

Далі, 19.05.2025, ОСОБА_6 , приблизно о 11:15-11:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, поблизу автостанції «Привоз», що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний Ряд 5, посадив до себе в автомобіль «BMW 320D» використовуючи номерні знаки, які не належать до вищевказаного транспортного засобу, а саме « НОМЕР_1 », 2016 року випуску, білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_2 », ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не мали законних підстав для виїзду за кордон, організував незаконне переправлення ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 через державний кордон України.

Так, ОСОБА_6 почав здійснювати свій злочинний намір направлений на організацію незаконного перетину кордону, здійснюючи його самостійно, попередньо отримавши інформацію від невстановленої особи де та коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будуть перебувати, коли їх необхідно забрати та в подальшому переправити.

Крім цього ОСОБА_6 під час перевезення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , запитав у пасажирів автомобіля, який перебував під його керуванням: - «Чи перебуває хтось у розшуку за ТЦК?», що підтверджує намір ОСОБА_6 , організувати безперешкодний перетин кордону шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництва такими діями та сприяння їх вчиненню вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що надає обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Використовуючи вищезазначене службове посвідчення прокурора України, ОСОБА_6 , під час здійснення своїх кримінально-протиправних намірів, задля забезпечення безперешкодного проїзду через контрольно-пропускні пункти(блокпости), з прямим умислом під час реалізації свого злочинного наміру, перетинаючи контрольно-перепускний пункт приблизно о 14:00 19.09.2025, який розташований за адресою: м. Болград, вул. Заводська 167 а, а саме блокпост БПБЛ001, на вимогу співробітників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України пред`явити свої документи для подальшої їх перевірки, пред`явив службове посвідчення «прокурора відділу Одеської регіональної прокуратури» на ім`я ОСОБА_6 , зазначивши, що особи які перебувають у транспортному засобі є понятими для проведення слідчих дій, під час перевірки службових документів ОСОБА_6 , у працівників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України виникла підозра у дійсності пред`явленого ОСОБА_6 посвідчення, та виявили ознаки підробки наданого ОСОБА_6 посвідчення.

Отже ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, а також усвідомлюючи що діє у період дії воєнного стану, що введений в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX із подальшим продовженням дії воєнного стану Законами України), вчинив всіх дій для здійснення свого кримінально-протиправного наміру, але 19.09.2025 о 14:31 год. дії ОСОБА_6 направлені на незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України, припинено та в подальшому ОСОБА_6 затримано співробітниками поліції на місці вчинення злочину.

У подальшому, 19.09.2025, громадянин ОСОБА_8 добровільно видав мобільний телефон «INFINIX X6532» з серійним номером НОМЕР_3 ..

В подальшому, вказаний телефон було визнано речовим доказом та винесено відповідну постанову від 20.09.2025.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився надав заяву в якій клопотання підтримав, у зв`язку із службовою завантаженістю просив розглянути у його відсутності.

Особа щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_8 повідомлений про дату та час розгляду клопотання за допомогою інтернет месенджеру, що підтверджується довідкою про направлення СМС повідомлення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що добровільно видане майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження майна.

Накладення арешту на мобільний телефон необхідно для проведення його детального огляду, проведення судових експертиз, які неможливо провести без наявності у органу досудового розслідування вилученого майна, з метою встановлення наявності доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 20.09.2025 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на добровільно видане майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001032 від 19.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «INFINIX X6532» з серійним номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Виконання ухвали покласти на т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1