Справа № 344/2827/26
Провадження № 1-кс/344/1460/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0002137 від 22.12.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що відділом розслідування кримінальних проваджень за участю дітей СУ ГУНП в Івано-Франківській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002137 від 22.12.2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 21.12.2025 року близько 22 год 40 хв, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами перебували в громадському місці біля входу до нічного клубу «Ельдорадо», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. В. Івасюка, 60.

У той же час поруч із нічним клубом «Ельдорадо» знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , неповнолітній ОСОБА_14 та інші невстановлені особи.

21 грудня 2025 року о 22 год 58 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в збудженому стані внаслідок наркотичного сп`яніння, побачив ОСОБА_13 , на правій руці якого знаходилась гіпсова пов`язка.

У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення хуліганських дій стосовно ОСОБА_13 , скориставшись тим, що внаслідок травми правої руки останній не в змозі вчинити йому активний опір.

З метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, з метою вчинення хуліганських дій, підійшли впритул до ОСОБА_13 , який в цей час розмовляв з неповнолітнім ОСОБА_14 .

Бажаючи спровокувати конфлікт для застосування грубого фізичного насильства стосовно ОСОБА_13 , діючи з метою порушення громадського порядку, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_13 , умисно штовхнув його плечем в спину та став ображати його, безпричинно конфліктувати.

ОСОБА_13 , не маючи можливості внаслідок травми руки вчинити опір ОСОБА_4 , спільно з неповнолітнім ОСОБА_14 відійшли в сторону, намагаючись уникнути конфлікту.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, ігноруючи встановлені в суспільстві правила моралі та благопристойності, вдруге підійшов ззаду до ОСОБА_13 та повторно умисно плечем штовхнув його в спину, заподіявши фізичний біль, після чого між ними повторно виник словесний конфлікт.

У ході спровокованого ним же конфлікту, о 23 год 01 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, виявляючи явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, незважаючи на те, що ОСОБА_13 не бажав продовжувати з`ясовувати стосунки, не виявляв агресії, грубощів чи намірів вчинити фізичне насильство, будучи фізично розвиненим, володіючи практичними навичками кікбоксингу, усвідомлюючи, що він має значну фізичну перевагу над ОСОБА_13 , на правій руці якого знаходилась гіпсова пов`язка, і він внаслідок цього не може вчинити будь якого активного фізичного опору, виявляючи винятковий цинізм, який виразився в знущанні над особою, яка перебуває в хворобливому стані, в присутності сторонніх осіб, умисно наніс один сильний цілеспрямований удар кулаком лівої руки ОСОБА_13 в голову справа, скориставшись тим, що останній не може прикрити себе правою рукою. Внаслідок удару ОСОБА_13 відкинуло в сторону.

До вказаних протиправних дій ОСОБА_4 приєднався ОСОБА_7 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, які діючи за попередньою змовою групою осіб, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, стали безпричинно наносити численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_13 та неповнолітнього ОСОБА_14 .

У цей час ОСОБА_9 , перебуваючи поряд з ними, став припиняти хуліганські дії ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інших невстановлених під час досудового розслідування осіб.

Спроба припинити хуліганській дії стала приводом для продовження подальшого насильства. ОСОБА_7 , побачивши, що ОСОБА_9 припиняє їхні хуліганські дії, бажаючи протиставити себе оточуючим, показати свою зверхність, виразити явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, умисно безпідставно наніс останньому один сильний цілеспрямований удар ногою, спричинивши фізичну біль.

У цей час, приблизно о 23 год 10 хв, до нічного клубу «Ельдорадо» автомобілем служби таксі приїхав брат ОСОБА_9 ОСОБА_10 з своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Під час зустрічі з ОСОБА_9 вони дізнались, що йому безпричинно, під час припинення хуліганських дій наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

З метою отримання пояснень про причини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 останні, не виявляючи агресію, підійшли до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених під час досудового розслідування осіб, які після вчинення хуліганських дій знаходились неподалік вказаного нічного клубу.

Під час з`ясування причини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 між присутніми виник словесний конфлікт, в ході якого вони поступово перемістились до приміщення магазину «Близенько», розташованого на вул. В. Івасюка, 62, у м. Івано-Франківську.

Близько 23 год 13 хв, ОСОБА_4 , знаходячись біля приміщення магазину «Близенько», перебуваючи під дією наркотичних речовин, з`ясовуючи стосунки з братами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, демонструючи зухвалий виклик соціальному оточенню, в присутності сторонніх осіб умисно наніс два цілеспрямовані удари кулаками рук почергово в голову ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не мали наміру застосовувати фізичне насильство стосовно нього. Від спричиненого удару ОСОБА_10 відкинуло назад, а ОСОБА_9 двома руками відштовхнув ОСОБА_4 .

У цей час, до протиправних дій ОСОБА_4 приєднались ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, які діючи з хуліганських спонукань, групою осіб, стали наносити численні умисні удари руками та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Хуліганські дії ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб носили виражений антисоціальний характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини.

Крім того, 21.12.2025 року, близько 23 год 14 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із магазином «Близенько», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. В. Івасюка, 62, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс один сильний удар правою ногою в ділянку шиї зліва ОСОБА_9 , який лежав на землі та не чинив жодного супротиву. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер у автомобілі швидкої медичної допомоги. Причиною смерті ОСОБА_9 стали: рефлекторна зупинка серця, закрита тупа трава шиї з ушкодженням синокаротинного вузла.

22 грудня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України.

24 грудня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів до 19 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

22 лютого 2026 року закінчується двохмісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження.

На даний час у кримінальному провадженні необхідно завершити проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 , судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , судово-цитологічних експертиз.

Обставинами, які перешкоджали закінченню проведенню судових експертизи раніше, є велике навантаження експертних установ та встановлена внутрішня черга огляду та проведення експертних досліджень, що унеможливлює отримання їх висновків у двох місячний термін досудового розслідування.

Указані висновки експертів мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та будуть мати доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду. Закінчення досудового розслідування без отримання висновків вказаних експертиз є недоцільним, оскільки може негативно вплинути на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин події. Виконання зазначених слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу і вони не можуть бути завершені у двохмісячний строк, визначений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з об`єктивних причин.

Крім того, необхідно повідомити про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, іншим особам, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення встановлюється та підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Також потрібно допитати ряд свідків, особи яких встановлено, оскільки їхні покази мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, ролі кожного з учасників події, а також для перевірки вже отриманих доказів.

Результати зазначених слідчих дій мають суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та будуть використані під час подальшого судового розгляду.

Зазначені процесуальні дії не були проведені раніше з об`єктивних причин, зокрема, у зв`язку з необхідністю проведення попередніх слідчих (розшукових) дій, отримання та аналізу доказів, встановлення місцезнаходження свідків та інших учасників кримінального правопорушення, а тому їх виконання потребує додаткового часу.

Крім цього, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів іншій стороні та надати їй достатній строк для ознайомлення з ними, у відповідності до ст. 291 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупа ОСОБА_9 , протоколами допитів потерпілої ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , неповнолітнього ОСОБА_14 , протоколами допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколами оглядів відео записів, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, висновкам судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_14 , висновками медико-криміналістичної експертизи, судово-імунологічних та судово-цитологічних експертиз та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На даний час підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою немає, встановлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України. Також підозрюваний є громадянином України, якому виповнилось 18 років, та з урахуванням змін законодавства щодо порядку перетину Державного кордону України під час дії воєнного стану, громадяни України мають право на виїзд за кордон за умови наявності необхідних документів, зокрема військово-облікового документа віком від 18 до 22 років, у зв`язку із чим для нього не буде жодних перешкод для перетину Державного кордону України;

п. 3 незаконно впливати на потерпілих та свідків, шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії нетяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, а за злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, що відноситься до категорії тяжких.

Застосування інших видів запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж провадженні.

Враховуючи викладене вважаю, що підстав для зміни чи скасування даного запобіжного заходу немає, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам та будуть недостатніми для виконання завдань кримінального провадження в цілому.

Саме тому, з метою запобігання заявленим ризикам, а також для забезпечення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, які мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та матимуть доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду, необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 на 60 днів, відтак просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисники посилаючись на недоведеність ризиків, просили врахувати характеризуючи дані підозрюваного та застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисників.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч.2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

22 грудня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений проти життя та здоров`я особи, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 296 КК України, передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

24 грудня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів до 19 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч. 1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити дані, що характеризують особи обвинуваченого та визначені у п. 1- п. 11 ч. 1 вказаної статті.

Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупа ОСОБА_9 , протоколами допитів потерпілої ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , неповнолітнього ОСОБА_14 , протоколами допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколами оглядів відео записів, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, висновкам судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та неповнолітнього ОСОБА_14 , висновками медико-криміналістичної експертизи, судово-імунологічних та судово-цитологічних експертиз та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України.

В той же час 19 лютого 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13.02.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002137 від 22.12.2025 до 22.04.2026 року.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, його обставини та наслідки, а також те, що злочин передбачений ч. 2 ст. 121 ККУкраїни, у якому підозрюється ОСОБА_4 , посягає на життя та здоров`я особи, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

В той же час інші доводи сторони захисту не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків. Міцність соціальних зв"язків підозрюваного не є безумовною підставою для відмови в задоволенні поданого клопотання та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, і приходить до висновку, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 19 лютого 2026 року, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання його під вартою до 12.04.2026 року, включно без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 квітня 2026 року, включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийнятерішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1