УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 Справа №607/1235/26 Провадження №1-кс/607/682/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арештувідносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шибалин Бережанського району Тернопільської обалсті, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2026 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000315 від 05.12.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, шляхом заборони останньому залишати своє житло з 22:00 год. по 06:00 год та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що 04 грудня 2025 року близько 17 год. 20 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем Audi A6 р.н. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу, автодорогою Т2004 «Бережани-Підгайці-Монастириська» у напрямку м. Підгайці зі швидкістю близько 58,3…60,9 км/год.

Під час руху водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 1.5., 1.10. (в частині визначення поняття «дорожні умови», «дорожня обстановка»), 2.3. «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР України), а також вимог, які наведенні у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не ураховував дорожні умови і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян.

Рухаючись поза межами населеного пункту, у вищевказаний час та місці, водій ОСОБА_4 в порушенні вимог 12.3 ПДР України, а саме: у разі виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд передньої частини керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину дороги справа на наліво відносно руху автомобіля Audi A6 р.н. НОМЕР_1 .

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з крововиливами у речовину та під оболонку головного мозку, набряк набубнявіння та компресія головного мозку із вклиненням стовбурових структур у великий потиличний отвір, що призвело до його смерті 16 грудня 2025 року в приміщені КНП «Бережанська ЦМЛ» Бережанської міської ради.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 12.3. ПДР України, а також вимог, які наведенні у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_7

05.12.2025 відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 та правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України.

16.12.2025 кримінальне провадження перекваліфіковано з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України.

30.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду місцевості від 04.12.2025 з додатками яким зафіксовано кінцеве розташування автомобіля, слідів гальмування, слідів зсуву, речовини бурого кольору; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 №845; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/15432-ІТ, відповідно до якого на момент ДТП автомобіль Audi A6 р.н. НОМЕР_1 перебував у технічно-справному стані; висновком судово транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-25/15451-ІТ, відповідно до якого автомобіль Audi A6 р.н. НОМЕР_1 контактував із пішоходом передньою частиною, наїзд на пішохода відбувся на смузі руху в напрямку м. Підгайці, наближено в місці початку утворення слідів зсуву; висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/15452-ІТ, відповідно до якого швидкість руху автомобіля Audi A6 р.н. НОМЕР_1 становила близько 58,3…60,9 км/год; висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/15855-ІТ, відповідно до якого причиною даної ДТП є дії водія автомобіля Audi A6 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , які з технічної точки зору не відповідали технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху та перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , котрий визнав свою вину у вчиненні ДТП.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема запобігання ризикам передбаченим п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони останньому залишати своє житло з 22:00 год. по 06:00 год, терміном на два місяці, оскільки менш суворий запобіжний захід на думку ініціатора клопотання буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому, просить задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 не заперечив щодо поданого відносно ОСОБА_4 клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, при цьому їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинувачується, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан, тощо (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000315 від 05.12.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

30 грудня 2025 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На переконання слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: витягом з ЄРДР за №0000315 від 05.12.2025; протоколом огляду місцевості від 04.12.2025 з додатками яким зафіксовано кінцеве розташування автомобіля, слідів гальмування, слідів зсуву, речовини бурого кольору; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 №845; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/15432-ІТ, відповідно до якого на момент ДТП автомобіль Audi A6 р.н. НОМЕР_1 перебував у технічно-справному стані; висновком судово транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-25/15451-ІТ, відповідно до якого автомобіль Audi A6 р.н. НОМЕР_1 контактував із пішоходом передньою частиною, наїзд на пішохода відбувся на смузі руху в напрямку м. Підгайці, наближено в місці початку утворення слідів зсуву; висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/15452-ІТ, відповідно до якого швидкість руху автомобіля Audi A6 р.н. НОМЕР_1 становила близько 58,3…60,9 км/год; висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/15855-ІТ, відповідно до якого причиною даної ДТП є дії водія автомобіля Audi A6 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , які з технічної точки зору не відповідали технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху та перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , котрий визнав свою вину у вчиненні ДТП; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, а також надані докази, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою запобігання того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на на експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт у певний період доби.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, наведені у клопотанні, вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Висновок слідчого судді щодо наявності ризиків ґрунтується на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , а це зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, без альтернативної міри покарання, у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри доводить ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , який виданий 13.04.2018, дійсний до 13.04.2028. Тому існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки він є пенсіонером, не обмежений обов`язками щодо проходження військової служби та, відповідно, має можливість виїзду за межі України навіть в умовах дії правового режиму воєнного стану. Крім цього, ОСОБА_4 користується посвідченням на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 , яке йому видане 06.07.2022 та дійсне до 06.07.2052, з відкритими категоріями «В1, В, С1, С» і має практичні навички керування автомобілями, є пенсіонером, що дає підстави вважати, що останній, при обрані йому більш м`якшого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, в умовах безвізового режиму України з країнами Європейського Союзу, та з метою уникнення покарання за вчинений тяжкий злочин, зможе швидко та безперешкодно виїхати за межі України. Документи, які дають право на виїзд за кордон ОСОБА_4 слідству не надав.

Крім того, на переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, підтверджується тим, що підозрюваний може впливати на понятих, експертів та спеціалістів які були залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Також доведений ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, адже підозрюваний ОСОБА_4 використовуючи свої знайомства, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення до нього може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, що відповідно до п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

У відповідності до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання, та являється особою пенсійного віку.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, дослідивши надані слідчому судді матеріали, які містять дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 можливо забезпечити шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту заборонивши покидати житло з 22.00 год. до 06.00 год., що буде пропорційним, спів мірним і не суперечитиме КПК України.

Окрім цього слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на наступне: з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення 30 грудня 2026 року.

Відповідно до ч.3 ст.219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відтак, слідчий суддя враховуючи положення чинного КПК України, вважає неправомірним застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 строком на два місяці, оскільки такий перевищуватиме строк досудового розслідування, що вказуватиме на вихід слідчого судді за межі наданих йому повноважень.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період з 22.00 год. до 06.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, суду (за виключенням випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги з метою прибуття до укриття та перебування на стаціонарному лікуванні у медичних закладах).

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування з експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити по 23.59 год. 27 лютого 2026 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати у СУ ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1