Справа № 683/1450/20
УХВАЛА

23 грудня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові заяву про самовідвід судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 376 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Старокостянтинівського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.189, ч.2 ст.296, ч.1 ст.376 КК України (головуюча суддя ОСОБА_6 )

17 грудня 2025 року суддя ОСОБА_6 подала заяву про самовідвід у вказаному кримінальному провадженні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2025 заяву про самовідвід судді ОСОБА_6 передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви суддя ОСОБА_6 зазначила, що 22 травня 2024 року нею було ухвалено вирок у справі №683/9503/17 в межах кримінального провадження №0000068 від 22 березня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.189 КК України, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190 КК України, а провадження щодо ОСОБА_4 зупинено у зв`язку з його розшуком.

Указувала, що ухваливши вирок щодо ОСОБА_7 , вона надала оцінку доказам, які є спільними для двох обвинувачених та висловила думку щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , якому інкримінувалось вчинення за попередньою змовою із ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Відтак, уважала, що ці обставини відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України є такими, що викликають сумнів у її упередженості при розгляді кримінального провадження, а тому є підставою для її відводу.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення відводу заперечив, оскільки із наведених у самовідводі підстав учасниками провадження відвід судді не заявлявся.

Заяви про самовідвід категорично заперечили. Обвинувачений вказував, що йому роз`яснювали право на відвід, однак він уважає, що суддя є неупередженою та безсторонньою, та більш того самовідвід заявлений лише через три місяці після відновлення провадження, а його задоволення значно затягне розгляд провадження та порушить його права, оскільки він перебуває під вартою.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, вважаю, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Пунктом першим статті 6 ЄСПЛ кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінюваність суддів» визначено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Зокрема, при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Відтак безсторонність суду, зміст якої полягає у відсутності упередженості або необ`єктивності, є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження. Дотримання її відповідно до усталеної практики ЄСПЛ встановлюється за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, підлягає перевірці наявність або відсутність переконливих фактів, які можуть викликати сумнів у його безсторонності. Це означає, що під час з`ясування питання про існування причин припускати небезсторонність судді вирішальною є не позиція заінтересованої сторони, а обґрунтованість відповідного побоювання. Об`єктивний критерій зазвичай стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 56).

Дотримання вищезазначеного критерію покликане продемонструвати безсторонність суду учасникам процесу і суспільству з урахуванням того, що одержати докази необ`єктивності чи упередженості конкретного судді зазвичай досить складно. У цьому відношенні ЄСПЛ неодноразово акцентував увагу на важливості зовнішньої форми судових процедур для сприйняття їх поінформованим та розсудливим стороннім спостерігачем. Іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися - має бути також видно, що воно чиниться. Навіть видимість є важливою, оскільки йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні викликати у громадськості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56).

Принцип безсторонності суду буде безумовно порушено у випадку наявності приватного інтересу судді у вирішенні справи (рішення у справах «Ланборгер проти Швеції», § 35, «Готрен та інші проти Франції», § 59).

Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Неупередженість це основоположна риса, яку повинен мати суддя, це ключова ознака представників судової системи. Неупередженість повинна існувати і як факт, і в сприйнятті розумної особи. Якщо є підстави вважати, що має місце упередженість, таке сприйняття ймовірно викличе незадоволення та відчуття несправедливості і відповідно підірве довіру до судової системи. Сприйняття неупередженості визначається за критерієм розумного спостерігача. Враження, що суддя упереджений, може виникнути з різних причин, наприклад через імовірний конфлікт інтересів, поведінку судді в судовому засіданні чи його або її зв`язки чи дії за межами суду.

Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Оскільки особиста безсторонність суду презюмується, а доказів протилежного судом не здобуто, та з огляду на тривалість розгляду провадження до заявлення самовідводу, заперечення учасників провадження щодо його задоволення, на переконання суду, відсутні підстави вважати про наявність у судді ОСОБА_6 суб`єктивно упередженого ставлення до сторін процесу або певної її особистої заінтересованості в результатах розгляду кримінального провадження .

На переконання суду, в даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 , а ухвалення нею вироку щодо ОСОБА_7 , який обвинувачувався у вчинення за попередньою змовою із ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України не є переконливими підставами для виникнення сумнівів в упередженості судді, в розумінні ст.75 КПК України, які виключають її участь у розгляді кримінального провадження.

А тому в задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Керуючись ст.75, 81 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 376 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: