ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 розглянув у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 від 02.11.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, пенсіонера, не зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

28 жовтня 2025 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на своєму робочому місці, а саме на території автостоянки, що розташована за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 73. В цей час біля вказаної стоянки він побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час спілкування між ними раптово виник словесний конфлікт.

В ході конфлікту у ОСОБА_2 на ґрунті неприязних відносин виник умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в безпосередній близькості навпроти ОСОБА_3 , своєю правою рукою стиснутою в кулак, завдав один удар в область носу останнього.

В результаті умисних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спричинено тілесне ушкодження у вигляді: садна носу зліва, що відповідно до висновку експерта «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дії ОСОБА_2 які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 12.11.2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_3 , не заперечує щодо розгляду обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без його участі згідно ч. 2 ст. 302 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.11.2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_3 від 04.11.2025 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_3 з фото-таблицею, який пояснив, що 28.10.2025 року охоронець стоянки ім`я якого йому не відомо приблизно о 18 год. 30 хв. за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 73, підійшов до нього та наніс йому один удар кулаком по обличчю, в ході чого почалась бійка, і в якийсь момент вказаний чоловік взяв предмет схожий на камінь та наніс один удар в область носа; висновком експерта № 3320е від 04.11.2025 року, відповідно до якого, у нього виявлені тілесні ушкодження: садно носу зліва, що спричинено від дії не менш одного удару тупого твердого предмету, в термін, на який вказує обстежений, тобто

28.10.2025 року. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. N?6. Встановлене тілесне ушкодження не відображає на собі

конструктивних властивостей травмуючого предмету, тому конкретизувати його

неможливо, таким могла бути й рука, стиснена в кулак, або інший тупий твердий предмет, що має аналогічні травмуючи властивості. Тілесне ушкодження розташовано в місці доступному для спричинення власноруч, однак не характерне виникненням. Встановлене тілесне ушкодження оцінено за критерієм незначних скороминущих наслідків, тому не є небезпечним для життя. Локалізація встановленого тілесного ушкодження виключає можливість його виникнення внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту на рівне тверде покриття. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 02.11.2025 року, за участі потерпілого ОСОБА_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 07.11.2025 року, який зазначив, що 28.10.2025 року близько 18 год. 30 хв. перебував за адресою: пр. Миру, 73 біля автостоянки разом зі своїм знайомим та колегою на ім`я ОСОБА_6 , та почув гавкіт собак та сутичку зі стоянки, вийшовши він побачив, як невідомий раніше йому чоловік ліз битись до його напарника, через що ОСОБА_6 захищаючись вдарив сумкою по обличчю, ОСОБА_3 намагався їх розняти, але через проблеми зі здоров`ям його відштовхнули і він втратив рівновагу, після чого він сказав ОСОБА_7 , що він пішов до будинку охорони та сидів там, а цей чоловік взяв каменя та пішов; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 10.11.2025 року, в якому він зазначив, що 28.10.2025 року відпрацьовуючи охоронцем на автостоянці приблизно 18 год. 30 хв. він приступив до роботи і з ним перебував його товариш ОСОБА_9 з яким вони ходили розмовляли, в ході чого він почув сильний гавкіт собак тому вийшов подивитись що там відбувається, коли вони підійшли, то побачили, що маловідомий чоловік кидається камінням у собак і сильно лається на них, це каміння летіло і в бік автомобілів, у зв`язку з чим він злякайся, що може попасти по автомобілях, тому підійшов ближче та зробив зауваження, через що в ним почалась сильна словесна перепалка в ході якої він не витримав та вдарив його чоловіка в область носа.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений неодружений, пенсіонер, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_2 .

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази суду не надавались.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази суду не надавались.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_10