Справа № 740/6433/25
Провадження № 1-кс/740/959/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

11 листопада 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

- прокурора ОСОБА_3 ,

- підозрюваної ОСОБА_4 ,

- захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Сулимівка Київської області, є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, не працює, заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні № 0000731 від 09.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

установив:

11.11.2025 до суду надійшло вищевказане клопотання, мотивоване тим, що в провадженні СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000731 від 09.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 09.11.2025 близько 13-30 год. ОСОБА_4 , знаходячись у сусідів за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , з яким проживала однією сім`єю, але не перебувала в шлюбних відносинах, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій особі та бажаючи їх настання, нанесла один удар ножем у ділянку грудної клітки ОСОБА_7 , внаслідок чого останній помер на місці події від гострої крововтрати, проникаючої колото-різаної травми грудної клітки з ушкодження серця та легенів.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , яку затримано 09.11.2025 о 17 год. 39 хв. на підставі ст. 208 КПК України. 10.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 09.11.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено ніж зі слідами речовини бурого кольору та оглянуто труп ОСОБА_7 , який у подальшому направлено на розтин;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який надав показання, що 09.11.2025 у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_3 , він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 вживав спиртні напої, під час розпиття яких останній повідомив, що посварився зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 . Після цього прийшла ОСОБА_4 та під час конфлікту зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 нанесла йому один удар ножем у ділянку грудей на території вищевказаного будинковолодіння, де згодом останній помер;

- протоколом затримання ОСОБА_4 , в якої під час особистого обшуку вилучено наступні речі: кофту флісову фіолетового кольору зі слідами речовини бурого кольору на передній частині, штани спортивні флісові чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 (відеозапис), яка повідомила, що 09.11.2025 у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_3 , вона перебувала разом з матір`ю ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_7 . Між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпочалася сварка, під час якої ОСОБА_7 хапав її та матір за волосся. При цьому вона бачила, як ОСОБА_7 доставав ножа із живота;

- протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 , яка надала показання, що 09.11.2025 у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_3 , вона перебувала разом з донькою та своїм співмешканцем ОСОБА_7 . Між нею та ОСОБА_7 розпочалася сварка, під час якої вона взяла ніж та, як саме вона вдарила ОСОБА_7 пояснити не може, вона цього не хотіла.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід обирати з метою запобігання ризикам, зазначеним у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому досудове слідство вважає, що ОСОБА_4 усвідомлюючи вид та розмір покарання, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого безальтернативно передбачає покарання у виді позбавлення волі на строку від 7 до 15 років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, остання може розцінити ухилення від кримінальної відповідальності як менш негативне явище для себе, ніж відбування покарання, та може розпочати переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Крім того, підозрювана ОСОБА_4 не працевлаштована, притягувалася до адміністративної відповідальності;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які є її знайомими, а також рідними, з якими підозрювана ОСОБА_4 підтримує зв`язок, їй відомі їх місця проживання, а тому перебуваючи на волі вона може незаконно впливати на них шляхом вмовляння або погрозами з метою зміни показань для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, нею нанесено один удар ножем у ділянку грудної клітки, остання могла усвідомлювати та розуміти, що там знаходяться життєво важливі органи людини, вона нанесла удар без будь-яких причин, що дає підстави вважати, що вона схильна до агресії та до вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити.

Підозрювана заперечила проти задоволення клопотання, повідомила, що на її утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, одна з яких є особою з інвалідністю І групи, діти проживають разом з нею, а тому просила застосувати домашній арешт за місцем проживання.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 просив частково задовольнити клопотання прокурора та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 . На його думку, клопотання необґрунтоване, зазначені в ньому ризики - не доведені. Захисник просив врахувати обставини, які передували смерті співмешканця підозрюваної, а саме те, що він побив вдома вікна і пішов до сусіда, де вживав спиртні напої. Коли до нього прийшла підозрювана разом з дочкою, щоб з`ясувати питання щодо побиття вікон та що з цим робити, бо вдома холодно та неповнолітні діти, то він фактично вчинив домашнє насильство стосовно неї та дочки, бив та тягав їх за волосся, висловлювався нецензурною лайкою. Ніж, яким підозрювана нанесла потерпілому удар, вона знайшла на ґанку будинку, не принесла його із собою. Після того, як вона вдарила ОСОБА_7 , то сильно злякалася, почала надавати йому першу допомогу, зокрема, закривати рану, вона не мала наміру його вбивати, мала нестабільний психологічний стан, зумовлений нанесенням потерпілим їй тілесних ушкоджень. Також захисник підозрюваної зазначив, що підозрювана має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, вона не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому ризики, зазначені в клопотанні, нічим не доведені.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

У рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що наявні відомості, які вказують на обґрунтовану підозру та які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами. Так, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю відомостей, детальний перелік яких міститься у клопотанні, які долучені до клопотання.

При цьому на стадії розгляду клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є застосування запобіжного заходу.

Зміст доданих до клопотання доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з певним кримінальним правопорушенням, на цьому етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Відтак, на цей час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відомості про її особу, зокрема те, що вона заміжня, має трьох неповнолітніх дітей, непрацевлаштована, мету застосування запобіжного заходу, бере до уваги те, що в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Так, вирішуючи питання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що існування цього ризику є цілком ймовірним. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Відповідно, альтернативної міри покарання немає, а тому усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та міру покарання, яка їй загрожує, підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від суду. Це узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо ризику впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, то слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження до моменту їх допиту, так і продовжує існувати на подальших стадіях, в тому числі до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого.

Так, підозрюваній відомо про місце проживання свідків, одним з яких є її дочка, а тому є вірогідність того, що шляхом вмовляння, погроз або шантажу вона може чинити тиск на свідків з метою зміни чи відмови останніх від надання показань, схиляти їх до надання неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні. При цьому показання осіб мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Указані обставини свідчать про наявність вищевказаного ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя вважає відсутніми підстави для висновків про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана раніше не судима, відсутні жодні докази на підтвердження того, що вона раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, або на цей час стосовно неї здійснюється будь-яке інше кримінальне провадження, а посилання в клопотанні на схильність підозрюваної до агресії та до вчинення злочинів проти життя та здоров`я не є достатньою підставою для висновків про можливість вчинення нею інших кримінальних правопорушень.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (у тому числі щодо належного виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків) і руху кримінального провадження.

На думку слідчого судді, застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваній цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків. Про обрання відносно підозрюваної особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваної особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваної і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час розгляду клопотання, відповідає особі підозрюваної і зможе забезпечити на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів належне виконання нею процесуальних обов`язків. Застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити.

Водночас на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. А тому, на думку слідчого судді, відсутні підстави для можливості призначення застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Під час судового розгляду встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, доданими до клопотання, та, які з її слів перебувають на її утриманні, що в порядку ч. 9 ст. 194 КПК України є підставою для зобов`язання прокурора повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції та орган опіки і піклування про факт залишення дітей без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дітей.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 176 - 178, 182 - 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07 січня 2026 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 09 листопада 2025 року 17 год. 39 хв.

Копію ухвали негайно вручити під розписку підозрюваній ОСОБА_4 та направити для виконання до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області.

Органу досудового розслідування повідомити рідних підозрюваної ОСОБА_4 про обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 9 ст. 194 КПК України зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні № 0000731 від 09.11.2025 невідкладно повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дітей підозрюваної ОСОБА_4 : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , про факт залишення дітей без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дітей.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною у той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1