Справа №534/3028/25
Провадження №1-кс/534/468/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000279 від 04.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області звернувся начальник Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, а саме: бушлат (робу) темного синього кольору зі світловідбивною смужкою на спині та на передній частині зверху; кепку синього кольору на задній частині з липучкою, із внутрішньої сторони сіткою білого кольору.

Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована прокурором тим, що це необхідно для збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, а також для проведення впізнання.

За змістом внесеного клопотання вбачається, що 04.11.2025 до чергової частини відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області по лінії "102" надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що поблизу водозабірної станції, що розташована у затоці р. Дніпро, Горішньоплавнівської міської громади Кременчуцького району Полтавської області, виявлено осіб, які за допомогою заборонених засобів лову, а саме раколовок із сітки, здійснювали незаконний вилов раків та риби по видам та кількості: раків 200 екз., красноперки 4 екз., карасів 8 екз., коропу - 1 екз., товстолобу - 1 екз.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 04.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279. Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 249 КК України.

У ході проведення досудового розслідування встановлено особу ОСОБА_5 , який добровільно у присутності понятих видав працівникам поліції особисті речі, в яких останній був одягнений 04.11.2025 року під час здійснення вилову риби, а саме: бушлат (робу) темно синього кольору зі світловідбивною смужкою на спині та на передній частині зверху; кепку синього кольору, на задній частині має липучку, із внутрішньої сторони мається сітка білого кольору.

Зазначені речі були оглянуті, вилучені та визнані постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 04.11.2025 в якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які підлягають встановленню та доказуванню, а також можуть підтвердити факт причетності громадянина ОСОБА_5 до вказаного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини, та .

Власник майна ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Зі змісту поданого клопотання убачається, що вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні від 04.11.2025 за №0000279 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що видане майно має значення речового доказу для кримінального провадження.

Метою застосування арешту у даному випадку є відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що ст. 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, враховує приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним («Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії».

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

За результатами дослідження матеріалів, долучених до клопотань, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, та підлягає задоволенню, з урахуванням пропорційності втручання, оскільки майно не є єдиним одягом власника та не перешкоджає його повсякденній діяльності, а арешт необхідний для збереження доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167171, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000279 від 04.11.2025 задовольнити.

Накласти арешт з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися на майно, вилучене 04.11.2025 у ОСОБА_5 , а саме:

-бушлат (робу) темно синього кольору зі світловідбивною смужкою на спині та на передній частині зверху;

-кепку синього кольору з липучкою на задній частині та сіткою білого кольору з внутрішньої сторони.

Речі, на які накладено арешт, помістити до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

Арешт на зазначене майно накладається до його скасування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Виконання ухвали негайно доручити сектору дізнавачу, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 від 04.11.2025.

Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1