Справа № 131/1572/25
Провадження №11-сс/801/99/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

у режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 21.01.2026, якою закрито провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність процесуального прокурора та формальний характер процесуального керівництва у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2025 за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області від 21.01.2026 закрив провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність процесуального прокурора та формальний характер процесуального керівництва у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2025 за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Своє рішення суд мотивує тим, що слідчий суддя не має процесуальної можливості розглядати по суті скаргу ОСОБА_7 після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки стадія досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні завершена, а слідчий суддя не наділений повноваженнями здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні після завершення зазначеної стадії, незалежно від факту призначення розгляду скарги. У зв`язку з наведеним, з урахуванням обставин закінчення досудового розслідування на момент розгляду скарги, а також правових висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження за скаргою ОСОБА_7 .

Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 21.01.2026 та постановити нову ухвалу.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 21.01.2026 безпідставно відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність процесуального прокурора у кримінальному провадженні.

Заявник зазначає, що предметом поданої ним скарги було оскарження бездіяльності процесуального прокурора, яка полягала у формальному здійсненні процесуального керівництва, відсутності належного контролю за виконанням наданих вказівок та невжитті своєчасних заходів щодо збереження відеодоказів, про існування яких орган досудового розслідування був обізнаний.

Водночас, як убачається зі змісту апеляційної скарги, він не порушував питання втручання суду у тактику досудового розслідування, не просив зобов`язати слідчого проводити конкретні слідчі (розшукові) дії та не оскаржував відмову у їх проведенні.

Незважаючи на це, слідчий суддя дійшов висновку, що заявлені вимоги фактично зводяться до проведення слідчих (розшукових) дій, та, застосувавши п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, відмовив у задоволенні скарги, що, на переконання апелянта, є помилковим.

Апелянт наголошує, що витребування інформації, перевірка фактичної наявності або відсутності відеозаписів, з`ясування умов та строків їх зберігання, встановлення причин можливої втрати, а також контроль за виконанням процесуальних вказівок прокурора не є слідчими (розшуковими) діями у розумінні КПК України, а належать до сфери процесуального керівництва та судового контролю.

Заявник скарги у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце її розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами провадження. Водночас будь-яких заяв про відкладення розгляду скарги або повідомлень про поважні причини неявки від заявника до суду не надходило.

Суд також враховує, що учасники кримінального провадження зобов`язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами, а неявка заявника за відсутності повідомлення про поважні причини не може перешкоджати здійсненню правосуддя та ефективному судовому контролю.

Сам по собі факт неявки заявника, який був належним чином повідомлений про судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду скарги та не свідчить про порушення його права на доступ до правосуддя.

Враховуючи усе вищевикладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги по суті без участі заявника скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової справи, з`ясувавши усі обставини, що зазначені у апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 21.01.2026 відповідає.

Як установлено судом першої інстанції, 23.12.2025 слідчим прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000056 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що свідчить про закінчення стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до пунктів 5 та 10 частини першої статті 3 КПК України досудове розслідування є самостійною стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження. Закінчення цієї стадії означає припинення здійснення слідчим суддею судового контролю у формах, прямо передбачених кримінальним процесуальним законом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Водночас кримінальний процесуальний закон не наділяє слідчого суддю повноваженнями здійснювати судовий контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого або прокурора після завершення стадії досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, а також з урахуванням системного тлумачення норм глави 26 КПК України, оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора можливе виключно під час досудового розслідування, що прямо випливає із законодавчої конструкції цієї стадії кримінального провадження.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18, відповідно до якої після закінчення досудового розслідування слідчий суддя втрачає процесуальні повноваження здійснювати судовий контроль у порядку статей 303-307 КПК України.

Аналогічної правової позиції дотримується й Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка у постанові від 01.04.2024 у справі № 178/50/20 зазначила, що застосування механізму судового контролю, передбаченого главою 26 КПК України, можливе лише в межах стадії досудового розслідування, а після її завершення будь-яке втручання слідчого судді виходитиме за межі визначеної законом компетенції.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачає самостійне та добросовісне використання сторонами наданих їм процесуальних прав у межах і спосіб, визначених законом. Реалізація права на судовий контроль не може відбуватися поза межами відповідної стадії кримінального провадження.

З урахуванням приписів статті 24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, колегія суддів зазначає, що таке право реалізується у формах та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом, і не може тлумачитися розширено всупереч принципу правової визначеності та стадійності кримінального провадження.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо необхідності перевірки виконання вказівок прокурора, стану збереження відеодоказів та ризику їх втрати не можуть бути предметом судового контролю в порядку статей 303307 КПК України після завершення досудового розслідування.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 21.01.2026, якою закрито провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність процесуального прокурора та формальний характер процесуального керівництва у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2025 за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4