Провадження № 1-кс/344/8169/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Івано-Франківську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга містить наступний виклад обставин: ОСОБА_3 19.11.2025 подала заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань (окремо до ГУНП та Генпрокуратури України), розташованого у м. Львові, щодо можливих протиправних дій посадових осіб, де повідомляла про те, що 19 листопада 2025 року нею була подана заява про тривале (безперервне) вчинення кримінального правопорушення групою осіб (включно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , адвокатом ОСОБА_7 та іншими), яка містила обставини: ймовірне підроблення медичних документів ВЛК для незаконного виключення ОСОБА_5 з військового обліку (ст. 358 КК України); ухилення від мобілізації (ст. 336 КК України); приховування злочину службовими та посадовими особами (ст. 396 КК України); перешкоджання доступу до правосуддя; зловживання владою та службове підроблення (ст. 366 КК України), інші дії, що призвели до завдання матеріальної та моральної шкоди.

Проте, станом на 19 листопада 2025 року уповноваженим органом територіального управління ДБР у м. Львів з дислокацією у м. Івано-Франківську не внесено відомості до ЄРДР та її клопотання про реєстрацію факту кримінального правопорушення відхилено або залишено без розгляду.

Бездіяльність слідчого порушує вимоги ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР, порушується її право на звернення та захист порушених прав, гарантоване ст. 55 КПК України та ст. 3, 8, 13 Конституції України. Бездіяльність слідчого створює реальний ризик знищення доказів, приховування фактів злочину та ухилення винних осіб від кримінальної відповідальності.

З урахуванням вищезазначеного, скаржниця просить: визнати бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Івано-Франківську незаконною та такою, що порушує її права; зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Івано-Франківську невідкладно внести до ЄРДР відомості за її заявою від 19 листопада 2025 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування; забезпечити визнання її потерпілою особою відповідно до ст. 55 КПК України; надати їй, як заявнику, витяг з ЄРДР та визнати її потерпілою; вжити інших заходів, необхідних для захисту її прав та законних інтересів.

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_3 підтримала доводи скарги у повному обсязі, просить скаргу задовольнити, покликаючись на підстави та обставини, що викладені у ній.

Слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив доводи скарги, вказавши, що заяву ОСОБА_3 розглянуто та заявниці надано відповідь про те, що відносно діяльності судді орган досудового розслідування не має права втручатися у діяльність суду та органи ДБР не можуть підміняти вищі судові інстанції. Стосовно звернення щодо неправомірних дій службових осіб Рівненського РТЦК, то останній є неналежним суб`єктом як з позиції територіальності, так і з позиції підслідності. Означена вимога вже була предметом оскарження до слідчого судді.

Заслухавши скаржницю та слідчого, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути, зокрема, оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положеннями частини 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Як слідує з матеріалів скарги, 19.11.2025 ОСОБА_3 звернулася до керівника Державного бюро розслідувань України, а також одночасно до Генерального прокурора офісу Генпрокурора України із заявою про кримінальне правопорушення, у якій просила невідкладно внести відомості до ЄРДР та провести досудове розслідування; визнати її потерпілою та вручити пам`ятку про права; кваліфікувати дії за статтями 358, 366, 336, 396 КК України або ж самостійно визначити кваліфікацію; вжити заходів для притягнення винних осіб до відповідальності.

Листом т.в.о. керівника П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 № 66937зкп-25/л/12-51-95551/25 від 01.12.2025 ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 КПК України. Вказується, що у заяві не наведено достатніх відомостей про обставини, які б свідчили про конкретні факти вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Положення вказаної норми КПК України дійсно носять імперативний характер. Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 статті 11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але, у той же час, достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо обставини, викладені у повідомленні про кримінальне правопорушення не містять достатньої інформації, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу їх абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

У постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.

Як встановлено під час розгляду скарги, у поданій ОСОБА_3 заяві не наведено об`єктивних даних та не подано доказів, які свідчили б про ознаки кримінальних правопорушень, про які заявниця зазначає у своїй скарзі.

Крім того, по суті заяви вбачається, що скаржниця просить внести відомості до ЄРДР, у тому числі, у результаті її незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді. При цьому виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Відповідно до Рішення Ради суддів України від 21.06.2013 № 27, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення. Рада суддів України переконана, що ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Також слід зазначити, що оскарження бездіяльності уповноважених осіб Територіального управління ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Івано-Франківську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, уже була предметом розгляду у суді.

Так, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.09.2025 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Івано-Франківську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 14.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року залишено без змін.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя вважає, що у діях уповноважених осіб П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління ДБР відсутня бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 19.11.2025.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Івано-Франківську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 19.12.2025 року.