У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(про застосування запобіжного заходу)

Справа № 184/339/26

Номер провадження 1-кс/184/97/26

04 лютого 2026 року

Слідчий суддя Покровського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покров клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, середня освіта, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає: АДРЕСА_1 ; згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

в рамках кримінального провадження, внесеного 02.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001495, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.02.2026 на розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому заступник начальника СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_7 за погодженням прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , просить застосувати у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчим вказано, що ним проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001495 від 02.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 України, в вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 . На теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, орган досудового розслідування вважає, що менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою не достатні для забезпечення виконання підозрюваною, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Фіксування судового процесу здійснювалося відповідно до вимог ст. 107 КПК України за допомогою технічних засобів.

У судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити, вказав, на наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які б давали можливість прийти до висновку про те, що процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена більш м`якими запобіжними заходами ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на недоцільність застосування інших запобіжних заходів, та необґрунтованість клопотання захисту з приводу обрання підозрюваному домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою причетність до інкримінованого правопорушення визнав, зазначив, що самовільно не повернувся до військової частини, недозволених методів до нього не застосовувалось, просив обрати домашній арешт за місцем проживання.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання слідчого, вказувала на необґрунтованість ризиків, просила обрати домашній арешт за місцем проживання підозрюваного з цивільною дружиною.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показала, з підозрюваним проживає давно та зі своїм сином, перебуває на 3-му місці вагітності за адресою: АДРЕСА_2 , будинок вони орендують у власника, який проживає через дорогу від них. Підозрюваний підробляє, а вона отримує пенсію на дитину по втраті годувальника. Вона зможе забезпечити підозрюваного харчуванням та їжею у разі обрання домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, доводи захисника, покази свідка, дослідивши клопотання слідчого, перевіривши долучені до нього документи, - приходить до наступних висновків.

Процесуальний зміст і форма клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор, який підтримав клопотання, довів, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:

Досудовим слідством встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 203 від 05.07.2024 солдат ОСОБА_5 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 225 від 20.07.2024 призначений на посаду водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, солдат ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 21.11.2024 був відсутнім при перевірці особового складу підрозділу, який дислокувався поблизу АДРЕСА_3 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, тобто поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі до 04.02.2026, тобто до тих пір, поки був затриманий працівниками ВП № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тим самим вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є зібрані в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ;

- протоколами допитів свідків.

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст. 177 КПК України, існування яких доведено прокурором, по даному кримінальному провадженню є:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, підозрюваний може намагатися переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, та, як наслідок, відсутність факторів, які б могли його стримувати від переховування від органу досудового розслідування, прокурора, суду, або від втечі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Окрім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження»;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний, перебуваючи на свободі без належних процесуальних обмежень, може незаконно впливати на свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу. Вказаний ризик обґрунтовується таким:

Більшість свідків є військовослужбовцями тієї ж військової частини або особами, з якими підозрюваний ОСОБА_5 проходив службу, перебував у відносинах підпорядкованості чи товариських відносинах, що полегшує можливість впливу шляхом: умовлянь, психологічного тиску, схиляння до надання вигідних для підозрюваного показань, узгодження позицій.

Умови військової служби передбачають підвищений рівень дисциплінарної та психологічної залежності між військовослужбовцями, що об`єктивно посилює ризик впливу на свідків з метою уникнення відповідальності або пом`якшення її наслідків.

Підозрюваний усвідомлює тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та можливі правові наслідки, що об`єктивно спонукає його до спроб вплинути на свідків для формування вигідної версії подій.

За наявних обставин існує обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі без належних процесуальних обмежень, може незаконно впливати на свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу.

Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та легальних джерел доходу, що унеможливлює забезпечення його існування у законний спосіб. Відсутність фінансових ресурсів може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень корисливого характеру з метою здобуття коштів для власного утримання, у разі перебування на волі.

Вважаю, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В ході досудового розслідування виникли підстави для застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Крім цього, існують обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України повинні бути враховані при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання підозрюваним вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405 , 407 , 408 , 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Позиція захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає задоволенню, оскільки немає згоди власника житла: АДРЕСА_2 , а крім того суперечить вимогам ч. 8 ст. 176 КПК України.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого судді, застосування щодо підозрюваного іншого альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо, оскільки це не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового слідства, суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 з 04.02.2026 по 04.04.2026 включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На ухвалу може бути подана скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним який тримається під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 04.02.2026 о 14-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1