1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7468/25 1-кс/335/4136/2025
26 грудня 2025 року м. Запоріжжя
Клопотання обґрунтоване посиланням на таке.
Встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні».
У подальшому Законами України затверджено Укази Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Також, Указами Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та від 17.05.2022 №342/2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, з урахуванням чого запроваджено обмеження виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.
На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
Згідно зі ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Так, досудовим розслідуванням установлено, що на території міста Запоріжжя група осіб, достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статті за кордон, а також про значний попит серед даної категорії осіб чоловічої статті, які з метою ухилення від призову за мобілізацією, мають намір виїхати за кордон, переслідуючи умисний корисливий мотив, займаються злочинною діяльністю, спрямованою на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України.
У вчиненні зазначених злочинів обґрунтовано підозрюються:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, яка займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001800, виданого Радою адвокатів Запорізької області згідно з рішенням № 14 від 31.08.2018, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь, громадянка України, не одружена, офіційно не працевлаштована, мешкаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , сімейний лікар КНП «Клініка сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, раніше не судимий.
Встановлено, що за сприянням ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , особи чоловічої статі призивного віку отримували фіктивні довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та інші медичні документи, на підставі яких їм або їх близьким родичам надавався статус осіб з інвалідністю, внаслідок чого громадяни отримували можливість ухилятись від призову на військову службу під час мобілізації та безперешкодно перетинати державний кордон України, використовуючи неправомірно отриманий статус.
Встановлено, що особою, яка, ймовірно, ухилилась від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який звертався та отримав відстрочку на п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме як особа, яка має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Так, ОСОБА_8 , для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надав довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №657504, в якій зазначено, що його батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 28.04.2020 проходив огляд медико-соціальною експертною комісією №3 і являється інвалідом другої групи.
Крім того, ОСОБА_8 , для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надав висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі на ім`я його батька ОСОБА_7 .
Згідно матеріалів виконаного доручення встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
17.12.2025 за вказаною адресою був проведений санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено зазначений у клопотанні предмет.
За ствердженням слідчого, вилучені документи та мобільний телефон мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим наявні підстави для накладення на них арешту відповідно до вимог ст. 170 КПК України.
При цьому, у декларації про вибір лікаря № 0001-131А-59А0 зазначено лікаря ОСОБА_6 , який на даний час має процесуальний статус підозрюваного, що вказує на можливу узгодженість дій між учасниками кримінального правопорушення та використання зазначених документів як інструменту його вчинення.
?Отже, вилучені предмети є речовими доказами і підлягають арешту.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, пославшись на викладені у ньому факти норми права. Водночас уточнив, що станом на час розгляду клопотання встановлено, що вилучені у ОСОБА_8 мобільний телефон і довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 657504 не мають доказового значення для даного кримінального провадження, а тому він не наполягає на накладенні арешту на них.
Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, наполягаючи на тому, що вказані у ньому документи не мають жодного доказового значення для даного кримінального провадження.
Розглянувши матеріали клопотання та його доводи, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
17.12.2025 був проведений санкціонований обшук за місцем мешкання у жилому приміщенні за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені та вилучені вказані у клопотанні предмети. Ця квартира належить на праві власності ОСОБА_8 , що презюмує факт його проживання у цьому жилому приміщенні.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення в частині того, що вилучені документи та мобільний телефон мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим наявні підстави для накладення на них арешту відповідно до вимог ст. 170 КПК України.
При цьому, у декларації про вибір лікаря № 0001-131А-59А0 зазначено лікаря ОСОБА_6 , який на даний час має процесуальний статус підозрюваного, що вказує на можливу узгодженість дій між учасниками кримінального правопорушення та використання зазначених документів як інструменту його вчинення.
Разом з цим, слідчий суддя бере до уваги позицію слідчого щодо того, що вилучені у ОСОБА_8 мобільний телефон і довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 657504 не мають доказового значення для даного кримінального провадження, а тому він не наполягає на накладенні арешту на них
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- Оригінал індивідуальної програми реабілітації інваліда № 512 на 2 арк.;
- Копію декларації №0001-131А-59А0 на 1 арк., про вибір лікаря, в якій зазначено, що лікарем є ОСОБА_6 ;
- Оригінал заяви ОСОБА_7 про ствердження, що ОСОБА_8 , є єдиним сином в реєстрі №94 та завірена приватним нотаріусом ОСОБА_9 , на 1 арк.
В задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутня під час її оголошення протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1