Справа №133/4767/25
Провадження №1-кп/133/47/26
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про продовження застосування запобіжного заходу

та зняття арешту з майна

18.02.2026 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин матеріали кримінального провадження № 0000189 від 07.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Козятинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України,

встановив:

У провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000189 від 07.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання мотивовано тим, що установлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними відомостями та даними.

Установлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень: ч. 5 ст. 407, ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Також обвинувачений ОСОБА_4 як сам, так і через інших осіб може впливати на потерпілих та свідків, обізнаний про місце їхнього проживання, а тому, перебуваючи на волі, він зможе на них незаконно впливати, так як отримає можливості здійснювати на них тиск, з метою їх спонукання шляхом залякування, погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Таким чином, встановлено наявність ризиків, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

В фактичних даних клопотання зазначено, що, 05.08.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 437 солдата призваного на військову службу під час мобілізації ОСОБА_4 призначеного на посаду стрільця-зенітника 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, зараховано до списків особового складу указаної військової частини, постановлено на усі види забезпечення.

Проте, cолдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби, а саме: 11.02.2024 не з`явився з відпустки за сімейними обставинами до місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тривалістю понад три доби до 24.09.2025, доки не був затриманий працівниками відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим припинив вчиняти кримінальне правопорушення.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», а також в порушення ст. ст. 2, 7, 12, 17, 20, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, відповідно до яких регулюється діяльність з обігу особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, включених до Таблиці № 1 списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» та діяльність з обігу наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, включених до Таблиці № 2 списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено», які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, реалізовуючи умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, наркотичних засобів з метою особистого збагачення незаконно придбав, перевозив та зберігав з метою збуту а також збував особливо небезпечні психотропні речовини за наступних обставин.

З урахуванням викладеного, наявні підстави у продовженні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути обвинуваченому кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вказують на обґрунтованість продовження останньому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи викладене, суд виснує, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та не буде ефективним, оскільки не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою суду у справі 133/4767/25 від 23.12.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строк якого завершується 22.02.2026, у зв`язку з чим потребує продовження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат, ОСОБА_5 , не заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього решту, вважають його належним та обґрунтованим.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, суд приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій обвинуваченого, спрямованих на ухилення від явки до прокурора та суду, здійснення вплину на свідків у даному кримінальному провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним і не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, в судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 звернулась з клопотанням про зняття арешту з банківського рахунку обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_6 від 01.10.2025 року (справа № 133/3398/25) накладено арешт на: на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, , юридична адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , код НОМЕР_2 , в тому числі на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Мотивуючи зазначене клопотання, заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст.170, ст.173 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту.

Крім того, на вказаний рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_4 отримує соціальні виплати, а саме компенсацію за комунальні послуги.

У клопотанні посилається на ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», де передбачено, що не підлягають арешту, кошти що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч. З ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, наслідки арешту майна, його розумність та співрозмірність. Вищенаведене, у своїй сукупності, вказує на безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти зняття арешту з банківського рахунку у випадку наявності на останньому виключно соціальних коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.10.2025 року (справа № 133/3398/25) накладено арешт на: на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, , юридична адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , код НОМЕР_2 , в тому числі на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

В судовому засідання до матеріалів провадження долучено довідку АТ КБ «Приватбанк» від 17.02.2026 про рух коштів за 2025 рік.

Судом встановлено, що на банківському рахунку № НОМЕР_4 , на картці/рахунку НОМЕР_5 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», наявні кошти (рух коштів від 06.01.2025 по 12.12.2025) соціальні виплат, а саме компенсації за комунальні послуги в розмірі 28 566,43 грн.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, підставою для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України є відсутність потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення або необґрунтованість його застосування, при цьому, з урахуванням вимог ст. 22 КПК України, доведення цих обставин покладається на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК України).

При цьому, згідно п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, суд, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , як власника банківського рахунку підлягає задоволенню, оскільки заявником було доведено, що арешт майна, яке перебуває у його власності було накладено необґрунтовано, не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права власника ОСОБА_4 оскільки призводить до надмірного обмеження його прав та законних інтересів, а тому арешт підлягає частковому скасуванню: виключно з банківського рахунку обвинуваченого ОСОБА_4 № НОМЕР_4 лише на картці/рахунку НОМЕР_5 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк".

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 176-78, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 400 КПК України, ст.ст.131-132,170-175, 395 КПК України -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Козятинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці з 18.02.2026 до 17.04.2026 включно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) не відлучатися із зазначеного місця проживання (населеного пункту), в якому проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та встановлених судом обов`язків до 17.04.2026 включно.

Ухвалу направити для виконання до ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора. Ухвала підлягає негайному виконанню.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про зняття арешту з банківського рахунку обвинуваченого ОСОБА_4 № НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк" - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01.10.202 (справа № 133/3398/25) скасувати частково, а саме: зняти накладений арешт виключно з банківського рахунку обвинуваченого ОСОБА_4 № НОМЕР_4 лише на картці/рахунку НОМЕР_5 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк".

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_8