ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1642/25 Номер провадження 11-кп/814/1618/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ДУ «Кременчуцька виховна колонія» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про звільнення ОСОБА_9 від покарання, призначеного за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року, та приведення у відповідність до вимог закону вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

22 листопада 2021 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

12 серпня 2022 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.289, ст.69, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

07 вересня 2023 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.4 ст.186, ст.69, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що:

матеріали клопотання не містять даних про те, що ДУ «Кременчуцька виховна колонія» виконуються вироки Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року та 12 серпня 2022 року, також у судовому засіданні представник ДУ «Кременчуцька виховна колонія» повідомив, що цією установою виконання покарань виконується щодо ОСОБА_9 вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року, а зазначені вище вироки відповідно до вимог КВК України виконувались органом пробації, з клопотанням або поданням про приведення у відповідність до вимог закону вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року виховна колонія до суду не зверталась;

за вироком Шосткинського мійськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року ОСОБА_9 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, караність якого Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року не усунута; остаточне покарання за цим вироком ОСОБА_9 призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначеного за вироком Шосткинського мійськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року;

ОСОБА_9 відбуває покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року, за яким йому призначено остаточне покарання на підставі ст.71 КК України з урахуванням вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року, однак клопотання ДУ «Кременчуцька виховна колонія» не містить вимоги про приведення у відповідність до вимог закону вироку суду від 07 вересня 2023 року, покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року, про приведення у відповідність до вимог закону якого порушується питання в клопотанні, поглинуте вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року, а невідбута частина покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року частково приєднана за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року, а тому приведення у відповідність до вимог закону покарання за вироками, вказаними в клопотанні, є неможливим.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14 липня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ДУ «Кременчуцька виховна колонія», на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_9 від покарання, призначеного за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння; привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 шляхом виключення посилання на застосування ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання (звільнити від покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, один із яких декриміналізовано, вважати ОСОБА_9 засудженим за одиничний злочин за ч.2 ст.289, ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна), вважати ОСОБА_9 остаточно засудженим 07 вересня 2023 року вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч.4 ст.186, ст.69, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: при призначенні ОСОБА_9 покарання за вказаними в оскаржуваній ухвалі вироками суду, які ухвалені з урахуванням вимог ст.71, ч.4 ст.70 КК України, кожне попереднє покарання враховане в кожному наступному вироці та жоден вирок не був звернутий до самостійного виконання, на момент звернення ДУ «Кременчуцька виховна колонія» з клопотанням до суду ОСОБА_9 відбував покарання в цій установі, а тому нею було правильно визначено територіальну юрисдикцію суду; оскільки у випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної у ст.539 КПК України, суд не здійснює розгляд по суті клопотання (подання, заяви), то, встановивши, що клопотання (подання, заява) є не підсудним, суд повинен постановити рішення про повернення відповідного клопотання (подання, заяви), що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду; на ОСОБА_9 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року та у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке ОСОБА_9 засуджено вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року, так як сума збитків за вчиненою крадіжкою становить 650 гривень 14 копійок, він підлягав звільненню від покарання за вказаним вироком.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора й захисника на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження та особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим вимогам ухвала місцевого суду не відповідає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Виходячи з приписів ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Установлення ж правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, правомочного здійснювати відповідне провадження. Призначення підсудності полягає в правильному розподілі повноважень між судами, в тому числі однієї ланки. Вона є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст.7 Загальної декларації прав людини та ч.1 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

У ч.2 ст.539 КПК України надано визначення підсудності місцевому суду кожного окремого питання, пов`язаного із виконанням вироку.

Із системного аналізу положень КПК України та практики Верховного Суду вбачається, що скарга, заява чи клопотання повертається, якщо вона не підлягає розгляду в суді, до якого вона подана. Якщо ці обставини буде встановлено після призначення судового засідання, то суд постановляє ухвалу про закриття відповідного судового провадження, як помилково відкритого.

Тому з огляду на викладене вище, приписи розділу VIII КПК України "Виконання судових рішень", які встановлюють вимоги щодо подачі клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, та враховуючи, що у випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної у ст.539 КПК України, суд не здійснює розгляд по суті клопотання (подання), то, встановивши, що клопотання (подання) є не підсудним, суд повинен постановити рішення про повернення відповідного клопотання (закриття провадження за ним - у випадку прищначення провадження до розгляду), що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду.

Однак місцевий суд, головним чином навівши мотиви, які стосуються непідсудності йому клопотання ДУ «Кременчуцька виховна колонія» щодо ОСОБА_9 , всупереч викладеному вище відмовив у задоволенні вказаного вище клопотання. Тим самим суд першої інстанції дійшов взаємовиключних і суперечливих висновків, постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ДУ «Кременчуцька виховна колонія», констатувавши підстави для його повернення (закриття провадження за ним), чим допустив істотне порушення вимог КПК України.

Доводи ж прокурора щодо дотримання установою виконання покарань правил підсудності є слушними.

Так, відповідно до п.п.11, 13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати, зокрема, питання про: застосування покарання за наявності кількох вироків; звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2, 3 ст.74 КК України.

Пунктом 2 ч.2 ст.537 КПК України унормовано, що клопотання (подання) про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, передбачених п.п.11, 13 ч.1 ст.537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX до ст.51 КУпАП унесено зміни, за якими збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян межу між адміністративною та кримінальною відповідальністю за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

За змістом ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, має бути звільнена від призначеного судом покарання.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21), Закон України №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенніст.5 ККУкраїни для тих діянь, які до набрання цим Законом України чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом України №3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений у ст.51 КУпАП, має враховуватися розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд.ХХ та п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд.IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом України №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22 листопада 2021 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

12 серпня 2022 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року більш суворим покаранням за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

07 вересня 2023 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шосткинського міськрайонного суду від 12 серпня 2022 року та призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На стадії виконання вироку ДУ «Кременчуцька виховна колонія» звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчук з клопотанням, у якому просила:

1) на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_9 від покарання, призначеного за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.69, 75, 76 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року;

2) привести у відповідність до вказаного вище Закону України вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 й виключити з цього вироку вказівку на застосування ч.4 ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_9 покарання у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним 04 листопада 2020 року злочину (а.п.1-6).

Тобто в клопотанні виховної колонії наведено вимоги про вирішень питань, пов`язаних із виконанням вироку, передбачених п.п.11, 13 ч.1 ст.537 КПК України, а тому таке клопотання повинно бути подане до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Але місцевий суд не дав належної оцінки тому, що вироки Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року та 12 серпня 2022 року не виконуються самостійно, оскільки були враховані при ухваленні вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року, призначене за ними покарання послідовно було включено до остаточного покарання за останнім за часом вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року. Натомість самостійне виконання декількох вироків, за таких обставин, не засноване на вимогах закону.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 було визначено у встановленому законодавством порядку відбувати це остаточно призначене покарання в ДУ «Кременчуцька виховна колонія», де він і відбував покарання, в тому числі на момент подачі клопотання колонією та його розгляду місцевим судом до умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже, в розумінні п.2 ч.2 ст.539 КПК України місцем виконання наведених вище вироків щодо Дорошенка є ДУ «Кременчуцька виховна колонія», яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Автозаводського районного суду м. Кременчук.

За таких обставин, виховна колонія правильно звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчук із клопотанням для вирішення вказаних вище питань у порядку виконання вироку, що залишилось поза увагою місцевого суду.

Далі колегія суддів зауважує, що кримінальний закон встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо кримінальне правопорушення декриміналізовано після набрання законної сили вироком суду, яким особа засуджена за таке кримінальне правопорушення з призначенням покарання, вона має бути обов`язково звільнена від призначеного судом покарання, незалежно від того, чи враховано покарання за цим вироком у наступному вироку, чи ні. Звільнення ж особи від покарання, за конкретних обставин справи, може обумовити в подальшому необхідність вирішення питання про застосування покарання за декількома вироками, в тому числі необхідність виключення з вироку рішення про застосування ч.4 ст.70 КК України (у випадку обрання заходу примусу за сукупністю кримінальних правопорушень), також незалежно від того, чи враховано покарання за цим вироком у наступному вироку, чи ні.

Тому мотиви місцевого суду про неможливість вирішення порушених у клопотанні питань щодо вироків Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року та 12 серпня 2022 року з посиланням на те, що покарання за цими вироками було враховано при ухваленні вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від від 07 вересня 2023 року не засновані на вимогах закону, оскільки вказана обставина не перешкоджає у вирішенні названих питань і для цілей їх вирішення в КПК України й містяться положення ст.ст.537, 539 КПК України.

При цьому, в клопотанні виховної колонії не ставиться питання про приведення у відповідність до вимог закону вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року, так як ініційовані в клопотанні обставини у випадку їх застосування в спосіб, зазначений у клопотанні, не передбачають зміну виду й розміру покарання за попереднім вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року, покарання за яким було враховано при ухваленні вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року, а, отже, як наслідок, не впливають на покарання, призначене за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року.

Допущені місцевим судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили йому ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням характеру істотних порушень вимог КПК України, які є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оцінка іншим доводам апелянта щодо необхідності звільнення ОСОБА_9 на підставі ч.2 ст.74 КК України від відбування покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, виключення з вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року посилання на застосування ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання і необхідності вважати ОСОБА_9 остаточно засудженим за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2023 року за ч.4 ст.186, ст.69, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, не надається, оскільки вона можлива лише після усунення вказаних вище порушень. У тому числі ці доводи підлягають перевірці місцевим судом у ході нового розгляду.

За таких обставин, ураховуючи те, що розгляд клопотання шляхом перевірки наведених у ньому доводів щодо звільнення засудженого від покарання і призначення покарання за наявності декількох вироків фактично не здійснювався, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати зазначене вище, ретельно перевірити доводи учасників провадження, провести розгляд провадження відповідно до вимог КПК України, за наслідком чого ухвалити законне й обгрунтоване судове рішення, належним чином умотивуваши свої висновки.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14 липня 2025 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4