УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000437 від 21 серпня 2023року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська, Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 25.10.2013 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.121 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,

- 01.08.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,

- 27.05.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст.71 КК України із частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2018 р., та остаточно було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 1 /один/ місяць,

- обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

У судовому провадженні прокурор ОСОБА_4 заявив письмове та усне клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно указаного обвинуваченого, та просив змінити запобіжний захід указаному обвинуваченому на особисте зобов`язання, або домашній арешт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 погодився із думкою захисника, та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, так як він буде проживати разом із громадянином ОСОБА_6 , та пояснив, що він є одруженим, про те копію свідоцтва про одруження не надав.

Суд, розглянувши указаний обвинувальний акт, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Суд вважає, що є ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у разі обрання йому м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, прокурором також доведений, оскільки указаний обвинувачений раніше неодноразово був засудженим.

На думку суду прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 , який відбував покарання у місцях позбавлення волі, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення його від кримінальної відповідальності.

Із урахуванням даних про особу указаного обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вище указане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вище зазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для продовження запобіжного заходу щодо указаного обвинуваченого у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Виходячи з того, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого ОСОБА_3 , а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

При продовженні запобіжного заходу, суд, враховуючи підстави, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, згідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, вважає за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 оскільки він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, вчиненого із застосуванням насильства.

Суд приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , у якого відсутнє постійне місце проживання на території м. Одеси, при цьому суд не враховував посилання захисника ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_7 має намір передати цьому обвинуваченому житлове приміщення за договором оренди, так як із слів обвинуваченого ОСОБА_3 він одружився, та у цьому договорі оренди відсутнє прізвище дружини цього обвинуваченого, із якою він має намір проживати, та зазначений договір оренди не був долучений до матеріалів цього кримінального провадження. Крім того, у судовому засіданні захисником ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 не було доведено, що вище зазначені прокурором ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України зменшились.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що клопотання захисника, та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, так якінша міра запобіжного заходу не здатна забезпечити належної поведінки цього обвинуваченого, та запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України,та захисником обвинуваченого не надано документів, які свідчать, що з`явились нові обставини для зміни запобіжного заходу відносно указаного обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 прокурором доведена наявність всіх обставин, зазначених у п.1 3 ч.1 ст.194 КПК України, тому відсутні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу указаному обвинуваченому.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Керуючись ст.ст.27, 177, 178, 183, 197, 199, 331, 371, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_5 , та обвинуваченому ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, або домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити, та долучити клопотання до кримінального провадження.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 /шістдесят/ днів.

Розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 не визначати.

Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з 11.02.2026р., та припиняє свою дію 12.04.2026 р.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження, уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів у Одеський апеляційний суд.

Суддя ОСОБА_1

11.02.2026