У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12236/25

№ 1-кс/183/2024/25

01 грудня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області

ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001469від 28.11.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сміла Черкаської області, громадянин України, розлучений, з неповною середньою освітою, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, перебуваючий на посаді монтера колії колійного взводу колійної роти мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

УСТАНОВИВ:

01.12.2025 до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001469 від 28.11.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що під час здійснення досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією і проходячи її на посаді монтера колії колійного взводу колійної роти мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 16 жовтня 2025 року самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі населеного пункту Самар Дніпропетровської області, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 28 листопада 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , 28.11.2025 в порядку ст. 208 КПК України було затримано та в подальшому, 29.11.2025, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтовуючи обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що на думку слідчого, виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи підозрюваної та тримання її під вартою як виключну міру запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчій ОСОБА_2 , кожен окремо підтримали клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав викладених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого через його необґрунтованість, недоведеність ризиків та можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що з серпня 2025 року є військовослужбовцем за мобілізацією, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відпросився на лікування у керівництва, проте не зміг прибути 16.10.2025 на шикування у військову частину, оскільки напередодні травмував голову. Через декілька днів він повідомив про це командира, проте до лікаря за медичною допомогою не звертався. В подальшому, керівництво військової частини повідомило його, що він рахується як солдат, який самовільно залишив військову частину, на службу в іншу військову частину з цієї ж причини його не взяли. Протягом всього часу він перебував вдома, за адресою АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Встановлено, що у провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001469 від 28.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

28.11.2025 о 22:10 год. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

На наступний день, 29.11.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні № 0001469 від 28.11.2025.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_4 який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Також слідчий суддя погоджується з позицією слідчого та прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також є доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі, ураховуючи режим воєнного стану та особливості вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, має можливість продовжити вчинювати злочини.

Слідчим суддею враховано, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1128-1334-0773-7 від 28.11.2025 ОСОБА_4 має післятравматичний лівобічний деформуючий гонартроз, з комбінованою контрактурою лівого колінного суглобу з больовим синдромом, хронічний вірусний гепатит С, мінімального ступнею активності, та є особою непридатною до служби у підрозділах спеціального призначення, десантно-штурмових військах, тощо. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 409 від 16.10.2025 ОСОБА_4 виключено з грошового та речового забезпечення в частині, 17.10.2025 року виключено з котлового забезпечення, іншого офіційного джерела доходу не має. Також слідчий суддя враховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий.

Також слідчий суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжним заходом, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що з урахуванням попередньої кваліфікації дій, у яких підозрюється ОСОБА_4 як військовослужбовець, за ч.5 ст.407 КПК України, є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст.407 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний не надав доказів про можливість внесення застави, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення підозрюваному розміру застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 183,184,186,371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання Старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001469 від 28.11.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця уродженцям. Сміла, Черкаської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.01.2026 включно.

Копію ухвали суду надати підозрюваному ОСОБА_4 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1