ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження № 0000711 від 01.08.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний, російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , у 2024 році, точної дати та час не встановлено, в порушення вимог Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, перебуваючи в м. Покровськ Донецької області, маючи умисел на пособництво в підробленні посвідчення водія, з метою його подальшого використання для уникнення відповідальності за керування транспортними засобами без посвідчення водія, що відповідає категоріям «В» і ОСОБА_5 , не отримувавши посвідчення водія з категоріями «В» і ОСОБА_5 , здійснив замовлення посвідчення водія у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, надавши свої анкетні дані, своє фотозображення та фото власного підпису.

Таким чином, ОСОБА_3 надав можливість невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, внести неправдиві відомості в бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.09.2023, який згідно висновку судової технічної експертизи документів не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. В подальшому ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами, зберігав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.09.2023.

Так, 31 липня 2025 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Meriva», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Захисників Маріуполя (Костромській), навпроти будинку №4 у м. Рівне, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, та реалізуючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого офіційного документа, використав, шляхом пред`явлення працівникам Управління патрульної поліції в Рівненській області на законну вимогу, завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.09.2023, в яке внесено дані про особу останнього, та яке згідно висновку судової технічної експертизи документів не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, і яке є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка посвідчує факт можливості керування транспортними засобами відповідної категорії та здатне спричинити наслідки правового характеру і видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.09.2023, яке видається в сервісних центрах МВС, йому не видавалось, усвідомлюючи фактичну неможливість користування транспортними засобами, використав підроблене посвідчення водія.

Своїми умисними діями, які виразилися у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його особою, та у використанні завідомо підробленого документа обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.27 ч.1, ч.4 ст.358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, визнав повністю, дав показання, що у 2024 році, під час військової служби в м. Авдіївка, згоріли його речі, в т.ч. посвідчення водія. Звернувшись в місцевий сервісний центр, невідомий чоловік запропонував допомогу у виготовленні посвідчення водія, на що він погодився. Надав чоловіку свої паспортні дані, фото та зразок підпису. За послугу заплатив 5 000 грн., які перерахував на карту чоловіка. Останній сказав, що отримати посвідчення водія має в м. Києві. Посвідчення водія отримав, і як виявилось згодом, дане посвідчення було підробленим, що було встановлено, коли його зупинили працівники патрульної поліції.

У вчиненому щиро розкаявся, просив не призначати суворе покарання.

Повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його винуватість, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, а саме пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його особою та за ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

При призначенні покарання, суд, враховує положення статті 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України відносяться до кримінальних проступків; обставини його вчинення; обставини, які пом`якшують покарання, яким є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено; ставлення обвинуваченого до скоєного з осудом; особу винного, який раніше не судимий; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті, та за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі, який максимально наближений до мінімального, передбаченого санкцією цієї статті, та за правилами ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 124 КПК України, підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 100 КК України, вирішити питання про речові докази.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувати.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

-?? за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

-за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Запобіжний захід не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 7 131,20 (сім тисяч сто тридцять одна гривня, 20 копійок) гривень, витрат на залучення експерта.

Речові докази: посвідчення водія видане ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 , що поміщене до спец пакету Національна поліції України № NPU5135595 знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області №569/15979/25 від 04.08.2025, на посвідчення водія видане ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 , що поміщене до спец пакету Національна поліції України № NPU5135595.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1