печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідувалось кримінальне провадження № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції від 28.04.2023), ч. 5 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що інспекцією державного архітектурно-будівельного в Одеській області 24.01.2011 був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт № 29, яким дозволено будівельні роботи з будівництва сімейно-оздоровчого комплексу на 8-ій станції Великого Фонтану (узбережжя Чорного моря) у м. Одесі.

Сертифікатом серії ІУ № 47 Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу): «Будівництво сімейно-оздоровчого комплексу на 8-й станції В. Фонтану в м. Одесі» 1-й пусковий комплекс: завершення будівництва 20-ти поверхового корпусу з прибудованим багаторівневим гаражем відкритого типу сімейно-оздоровчого комплексу на 8-й станції В. Фонтану в м. Одесі».

Розпорядженням Приморської районної адміністрації від 10.05.2019р. № 210 «Про присвоєння адреси: місто Одеса, провулок Морехідний, 2-А, 20-ти поверховому корпусу з прибудованим багаторівневим гаражем відкритого типу сімейно-оздоровчого комплексу, (1-й пусковий комплекс), який побудований на 8-й станції В. Фонтану за адресою: м. Одеса, провулок Морехідний, 2/2 (будівельна адреса)» 20-ти поверховому корпусу з прибудованим багаторівневим гаражем відкритого типу сімейно-оздоровчого комплексу, (1-й пусковий комплекс), який побудований на 8-й станції В. Фонтану за адресою: м. Одеса, провулок Морехідний, 2/2 (будівельна адреса), забудовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД (далі - ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД), присвоєна адреса: АДРЕСА_3.

29 листопада 2019 року між ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД» та ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 укладений договір купівлі-продажу майнових прав №1001/20Т.

Актом №1001 прийому-передачі об`єкту майнових прав - апартаментів до Договору купівлі-продажу майнових прав на обєкт нерухомості в Сімейно-оздоровчому комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3, №1001/20Т від 29 листопада 2019 року ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД передано ОСОБА_7 об`єкт майнових прав - нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Крім того, 03 листопада 2014 року між ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД» (далі, до кінця абзацу - Продавець) та ОСОБА_8 (далі, до кінця абзацу - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №2012/20Т, за яким Продавець зобов`язаний передати Покупцю після будівництва апартаменти загальною площею 169,56 кв.м., за будівельним №233 на 20 поверсі 20-ти поверхового корпусу, а також експлуатовану покрівлі (тераси) загальною площею 65,34 кв.м., що розташовані на 20 поверсі 20-ти поверхового корпусу Сімейно-оздоровчого комплексу, розташованого в АДРЕСА_2.

Актом №2012 прийому-передачі об`єкта майнових прав - апартаментів до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості в Сімейно-оздоровчому комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3, №2012/20Т від 03 листопада 2014 року, ОСОБА_8 прийняла об`єкт майнових прав, а саме нежитлове приміщення НОМЕР_2 загальною площею 198,6 кв.м., розташоване на 20 поверсі, а також отримала належним чином засвідчені копії документів, необхідних для оформлення права власності на згаданий об`єкт.

Державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_9 18 грудня 2018 року внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на апартаменти НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_8 .

ОСОБА_10 , у невстановлений під час досудового розслідування час та спосіб, але не пізніше 10 квітня 2023 року, усвідомлюючи те, що триваючої агресії зі сторони російської федерації, власники об`єктів нерухомого майна виїхали за межі України, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи мати стабільне джерело доходів від злочинної діяльності, вирішив використати вказані обставини для системного вчинення кримінальних правопорушень, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайств), із використанням завідомо підроблених офіційних документів, а також подальшу легалізацію злочинно здобутого майна.

Проаналізувавши всі можливі механізми вчинення злочинів, а також шляхи документування правоохоронними органами, оскільки мав серед оточення колишніх працівників правоохоронних органів, визначив декілька способів заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме: використання завідомо підроблених документів, що надають право здійснити державну реєстрацію об`єкта нерухомості за особою, відносно якої вони складені та використання завідомо підробленого офіційного документу, що посвідчує особу - паспорта громадянина України від імені особи, якому фактично належить об`єкт нерухомого майна.

Так, ОСОБА_10 , усвідомлюючи те, що систематично вчиняти зазначені злочини самотужки неможливо, адже така злочинна діяльність потребує залучення інших осіб для їх вчинення, детальному плануванні спільних дій, розподілі функцій, забезпеченні взаємозв`язку між співучасниками та координації їх поведінки, розуміючи, що вказана діяльність є незаконною та маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого часу на системні основі, спланував досягти поставленої мети - особистого збагачення за рахунок вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а саме шахрайств та легалізації злочинного здобутого майна, шляхом створення і керування стійким злочинним об`єднанням - організованою групою, при цьому розробив загальний план злочинної діяльності, який охоплював етапи залучення до злочинної діяльності учасників, підробку офіційних документів, вжиття заходів спрямованих на конспірацію злочинних дій, легалізацію злочинного здобутого майна та розподілення незаконно отриманих коштів між учасниками.

При цьому, в достовірно невстановлений слідством час та місці, проте не пізніше 10 квітня 2023 року, ОСОБА_10 запропонував раніше знайомому ОСОБА_5 , який на той час був директором юридичної особи

ТОВ «ТЕРРАКС ЛТД» () та був освідомлений стосовно осіб-інвесторів, які придбали майнові права на об`єкти нерухомості у житловому комплексі «Морська Симфонія», розташованого за адресою:

м. Одеса, провулок Морехідний, 2А, прийняти участь у запланованих ним злочинах.

Отримавши від ОСОБА_5 добровільну згоду на спільну протиправну діяльність у складі організованої групи, ОСОБА_10 , довів ОСОБА_5 загальний план вчинення злочинів.

Поруч з цим, ОСОБА_10 розуміючи, що для вчинення запланованих злочинів, необхідні знання у сфері державної реєстрації майнових прав на нерухоме майно, запропонував раніше знайомому ОСОБА_11 , який мав досвід роботи у сфері реалізації нерухомості, а також обізнаний про форми та методі роботи правоохоронних органів, оскільки раніше займав посади в органах внутрішніх справ, взяти участь у вчинені злочинів, пов`язаних з шахрайським заволодінням майном.

В свою чергу ОСОБА_11 , розуміючи злочинність намірів ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом, погодився на пропозицію останнього.

В подальшому, ОСОБА_11 , діючи відповідно до узгодженого з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 злочинного плану та в межах спільного злочинного умислу, у невстановлений під час досудового розслідування час та спосіб, але не пізніше 10 квітня 2023 року, залучив до злочинної діяльності раніше знайомих ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які будучи усвідомленими про злочинність намірів ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію останнього, тим самим долучились до вчинення протиправних дій.

Надалі, в достовірно невстановлений час та місці, але не пізніше 10 квітня 2023 року, ОСОБА_11 , діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, довів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 завдання в межах злочинного угрупування, які вони мають виконати, зокрема ОСОБА_14 мав підшукати безпосередніх виконавців вчинення злочинів, які будуть використані для реєстрації (перереєстрації) на них об`єктів нерухомості, а ОСОБА_13 мав підшукати особу, яка мала за підробленими офіційними документами діяти під час перереєстрації об`єкта нерухомості, як власник майна, а також забезпечити таку особу вказаними документами.

В подальшому, в достовірно невстановлений час та місці, але не пізніше 10 квітня 2023 року, ОСОБА_12 діючи за вказівкою ОСОБА_11 , залучив до злочинної діяльності для вчинення окремих злочинів Особу_1 матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження (далі Особа_1), ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначивши їх роль у вчиненні злочинів.

Поруч з цим, в достовірно невстановлений слідством час, але не пізніше 10 квітня 2023 року, ОСОБА_13 , діючи в інтересах ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_11 залучив до злочинної діяльності для вчинення окремих злочинів раніше знайому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 визначивши її роль у вчиненні злочину.

Таким чином, вищезазначені учасники, усвідомлюючи значення своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення, бажаючи мати стабільне джерело доходів від протиправної діяльності, діючи умисно, з корисливих мотивів, прийняли пропозицію щодо систематичного заволодіння майном, шляхом вчинення шахрайств та надали згоду на участь у такій злочинній діяльності та зорганізувалися у внутрішньо стійке злочинне об?єднання - організовану групу, метою діяльності якої було визначено систематичне вчинення злочинів проти власності та вчинення дій із легалізації цього злочинного здобутого майна.

Так, організатором ОСОБА_10 у різні проміжки часу доведено ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , який у свою чергу повідомив ОСОБА_12 , Особа_1, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розроблений загальний план злочинної діяльності щодо вчинення шахрайств, при цьому між учасниками групи розподілені їх функції, спрямовані на реалізацію цього плану, визначені шляхи прикриття злочинної діяльності та переховування від притягнення до кримінальної відповідальності, а також визначено механізм отримання та розподілу незаконних отриманих матеріальних благ між членами організованої групи.

З метою ефективного досягнення злочинної мети, спрямованої на протиправне заволодіння майном потерпілих шляхом вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, між учасниками організованої групи функції ОСОБА_10 були розподілені наступним чином.

ОСОБА_10 відвівши собі роль керівника організованої групи, поклав на себе такі функції:

- розробив план вчинення злочинів, довів його всім учасникам групи та керував підготовкою та вчиненням злочинів.

- визначив необхідну кількість учасників вчинення злочинів та безпосередніх виконавців зі складу організованої групи та розподілив між ними функції;

- здійснював безпосереднє керівництво діями учасників організованої групи і уточнював обов`язки кожного з них;

- розробляв план вчинення кожного кримінального правопорушення, підшукував майно, яким можливо заволодіти шахрайським шляхом;

- підшукував осіб, для їх використання під час вчинення злочинів та після їх вчинення; не обізнаних із злочинною діяльністю організованої групи керував їх діями шляхом надання вказівок та прохань, з метою вчинення злочинних дій на користь вказаної організованої групи;

- встановлював загально визначені правила поведінки та конспірації в групі і забезпечував дотримання їх учасниками шляхом неодноразового надання вказівок іншим учасниками на вчинення злочинів, що полягали у створенні вигляду перед іншими особами вигляду реального власника об`єкта нерухомого майна, шляхом повідомленням їм недостовірної інформації та використанню завідомо підроблених документів, забезпечення вимкненню мобільних пристроїв завчасно перед вчинення злочинів тощо;

- здійснював розподіл коштів отриманих в результаті злочинної діяльності між учасниками організованої групи;

- залучив до злочинної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ;

- виконував інші функції відповідно до спільного злочинного плану.

ОСОБА_5 як учасник організованої групи, виконував наступні функції:

- чітко дотримувався розробленого плану вчинення злочинів організатором організованої групи;

- здійснював збір та передачу інформації ТОВ «ТЕРРАКС ЛТД» () стосовно інвесторів - власників майнових прав на об`єкти нерухомості у ЖК «Морська Симфонія», які перебувають за кордоном ОСОБА_10

- надавав завідомо підроблені документи ТОВ «ТЕРРАКС ЛТД» () стосовно майнових прав на об`єкти нерухомості у ЖК «Морська Симфонія» на ім`я осіб визначених ОСОБА_10 ;

- забезпечував безперешкодний прохід учасників злочинного угрупування та осіб необізнаних зі злочинними намірами останніх до апартаментаменів/квартир у ЖК «Морська Симфонія», які належали потерпілим;

- координував діяльність учасників організованої групи під час укладання договорів на обслуговування апартаментів/квартир у ЖК «Морська Симфонія» після їх незаконного відчуження;

- виконував інші функції відповідно до спільного злочинного плану.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023) та організації підроблення офіційного документа, який видається організацією, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023).

02.10.2025 ОСОБА_5 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (в редакції від 28.04.2023), ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06.06.2025 включно.

27.05.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування до 10 місяців, тобто до 06.01.2026.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, слідчий у клопотанні обґрунтовує ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких. Усвідомлюючи наявність беззаперечних доказів його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину та невідворотності настання покарання у разі доведення вини сторона обвинувачення обґрунтовано припускає що підозрюваний в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, до у зв`язку з тим, що на даний час частина території України окупована не виключено, що з метою уникнення відповідальності в майбутньому підозрюваний може переховуватися на непідконтрольних органам державної влади територіях або на території держави-агресора;

- ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено повні анкетні відомості та місце перебування інших можливих учасників вчинення правопорушень, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та які використовувались як знаряддя та засоби вчинення злочинів, а тому не застосувавши до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що злочини, в яких підозрюється ОСОБА_5 вчинені в складі організованої групи при цьому ретельно сплановані, співучасниками вживалися заходи конспірації з метою недопущення їх викриття правоохоронними органами, усі учасники злочинних дій були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти даний злочин.

Зважаючи на тривалий проміжок часу протягом якого здійснювалася злочинна діяльність, та залучення значної кількості осіб, існує необхідність в проведенні значної кількості процесуальних дій, в тому числі й допитів свідків, підозрюваних.

При цьому, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом, а зважаючи на те, що ряд свідків та підозрюваних, дали викривальні показання, щодо причетності ОСОБА_5 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не виключено, що підозрюваним у разі не застосування до нього запобіжного заходу пов`язаного з триманням під вартою будуть вчинитися дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування спонукати свідків, інших підозрюваних у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час досудового розслідування або судового розгляду;

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказаний ризик підтверджується тим, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний

ОСОБА_5 , може умисно спотворювати інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення, зокрема шляхом виготовлення завідомо недостовірних документів або підроблення тих документів, наявність яких встановлюється в ході розслідування, з метою побудови штучної лінії захисту.

При цьому, на теперішній час органом досудового розслідування достовірно не встановлено всіх співучасників протиправної діяльності, механізм та способи виготовлення підроблених документів, що вказує на велику ймовірність вчинення нових аналогічних злочинів, оскільки підозрюваний в повній мірі усвідомлений про злочинні механізми їх скоєння, відомі способи отримання необхідних знарядь та засобів.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки, з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання та застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на необґрунтованість ризиків вказаних в клопотанні. Захисник зазначив, що ОСОБА_5 має на утриманні родину, міцні соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності не притягався, а тому сторона захисту не вбачає підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідувалось кримінальне провадження № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції від 28.04.2023), ч. 5 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.

02.10.2025 ОСОБА_5 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (в редакції від 28.04.2023), ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06.06.2025 включно.

27.05.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування до 10 місяців, тобто до 06.01.2026.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують останнього, як особу, та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст. ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у сумі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) у національній грошовій одиниці, з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.11.2025 у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) у національній грошовій одиниці, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними і свідками у даному кримінальному провадженні, перелік яких визначено слідчим прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади - Державної міграційної служби України або її територіальних органів (підрозділів) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1