Справа № 367/7483/25 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2629/2026 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000206 від 03.06.2025 року за апеляційною скаргою начальника Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Скала Оратівського району Вінницької області, працевлаштованого екскаваторником НВІ «Україна», зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засуджено:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше дати виявлення, у зв`язку із відсутністю посвідчення тракториста-машиніста, з метою уникнення встановленої Законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, ОСОБА_7 вирішив придбати підроблений документ, а саме посвідчення тракториста - машиніста на власне ім`я з метою його подальшого використання та, переслідуючи свій протиправний умисел, направлений на пособництво у підробці документів, діючи умисно, протиправно, в порушення вимог законодавства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, фотокартку з власним зображенням та надав свої анкетні дані для подальшого їх внесення до підробленого документу.

У подальшому невстановлена особа, на підставі наданих ОСОБА_7 анкетних даних та його фотокартки, у невстановлений під час досудового розслідування час та місці виготовила підроблений документ - посвідчення тракториста-машиніста, який надає право керувати транспортним засобом та видається у встановленому законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме: бланк посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_1 від 07.06.2018, на право керування транспортними засобами категорії «А1», «А2», «В1», «D1», «Е1», «G1», в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_7 , за що отримала від останнього грошові кошти в сумі 8 000 грн.

Після цього, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, отримав від невстановленої особи посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане ГУ Держпродспоживслужбою в Чернігівській області на ім`я ОСОБА_7 , після чого став зберігати посвідчення тракториста-машиніста при собі задля подальшого використання.

Відповідно до висновку експерта за результатами, проведеної у кримінальному провадженні № 0000206 від 03.06.2025 судової технічної експертизи документів від 11.06.2025 № СЕ-19/111-25/35268-ДД: бланк посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_1 , що видане на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області, згідно з даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи (УАЕОС) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення тракториста-машиніста не видавалось. Згідно до даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи (УАЕОС) посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 не видавалось.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і який надає права з метою його використання.

03.06.2025 близько 12 год. 12 хв. ОСОБА_7 , маючи при собі завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на його ім`я, керуючи екскаватором-навантажувачем, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на вулиці Садова в с. Мощун Бучанського району Київської області, поблизу перехрестя з вулицею Лугова, був зупинений працівниками поліції та на їх законну вимогу пред`явити документи, що посвідчують право керування транспортним засобом, діючи умисно, протиправно, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на його ім`я у передбаченому законом порядку, не видавалося та ним не отримувалось, тобто є завідомо підробленим, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення тракториста-машиніста та, відповідно і з тим, права на керування транспортним засобом і таким чином уникнути встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке згідно висновку експерта не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, тобто використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав про те, що станом на час ухвалення оскаржуваного вироку строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, минув, оскільки воно було вчинене не пізніше 07.06.2018 та строк його давності закінчився не пізніше 07.06.2021, а інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, яке інкримінується обвинуваченому, було вчинене ним майже через 4 роки після закінчення строку давності та є кримінальним проступком, а отже не впливає на перебіг строків давності, визначених у ст. 49 КК України, що свідчить про те, що суд першої інстанції повинен був застосувати положення ч. 5 ст. 74 КК України та звільнити обвинуваченого від призначеного за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання, однак цього не зробив. Просив оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та визначити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а в решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, однак вважали що ОСОБА_7 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 року, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 року в частинівизнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та в частині призначеного йому за ч.4 ст. 358 КК України покарання сторонами кримінального провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Так, з встановлених судом фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень вбачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, вчинено ним у невстановлений час, але не пізніше дати виявлення, тобто 07.06.2018 року, коли невстановлена особа, на підставі наданих ОСОБА_7 анкетних даних та його фотокартки, виготовила підроблений документ - посвідчення тракториста-машиніста, а саме: бланк посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_1 від 07.06.2018.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції закону чинного на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час апеляційного розгляду, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінального проступку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, минуло понад 3 роки, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, не вчинив нового кримінального правопорушення (оскільки інкриміноване йому нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, вчинено ним 03.06.2025 року, тобто після спливу 3 років та закінчення строків давності, а отже не впливає на перебіг давності) - він мав бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Разом з тим, оскільки розгляд справи судом першої інстанції було проведено в порядку ст.ст. 381-382 КПК України, тобто у відсутності учасників судового провадження, суд, у відповідності до положень ч.5 ст. 74 КК України мав звільнити обвинуваченого від покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, а тому обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково та вирок Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 рокув частині притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України скасувати, звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частинізакрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, виключивши при цьому з вироку суду посилання на застосування норм ч. 1 ст. 70 КК України та залишивши вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та в частині призначеного йому за ч.4 ст. 358 КК України покарання без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу начальника Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської областізадовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000206 від 03.06.2025 року в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Виключити з вироку Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 рокупосилання на застосуваннянорм ч. 1 ст. 70 КК України.

В решті вирок Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4