Справа № 331/7241/25
Провадження № 1-кп/331/424/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000992 від 10.11.2025 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, яка має незакінчену середню освіту (п`ять класів) офіційно не працевлаштованої, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

1.1 В умовах воєнного стану, в період часу з 23 год. 30 хв. 09.11.2025 по 05 год. 30 хв. 10.11.2025 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнаті №4 хостелу «Залізнична, 49», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 49, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з приміщення кімнати №4, таємно викрала майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 14 Pro 6/128 Gb», вартість якого відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи складає 6 065 грн. 52 коп., чим спричинила ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на зазначену суму. Після чого, ОСОБА_3 , зникла з місця скоєння злочину з викраденим майном та розпорядилася ним на власний розсуд.

1.2 В умовах воєнного стану, згідно Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022 року, в період часу з 22 год. 30 хв. 21.10.2025 по 08 год. 00 хв. 22.10.2025 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнаті №402 хостелу «Європа», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Університетська, буд. 32, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з приміщення кімнати №402, таємно викрала майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки «POCO C 75 8/256 GB», вартість якого відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи складає 4 133 грн. 33 коп., чим спричинила ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на зазначену суму. Після чого, ОСОБА_3 , зникла з місця скоєння злочину з викраденим майном та розпорядилася ним на власний розсуд.

ІІ. Позиція потерпілих.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, судом про слухання справи повідомлявся належним чином. До судового засідання надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, цивільний позов просив задовольнити.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, судом про слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань до суду не направив, разом із обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілого до обвинуваченої.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі, надала пояснення щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Пояснила, що потерпілого ОСОБА_6 знає тривалий час. На початку листопада зустріла його недалеко від місця проживання, він запросив її у гості. Вони разом купили горілку і закуску, пішли до нього додому, разом вживали алкоголь і їли, після чого потерпілий заснув. Обвинувачена дивилася відеоролики на телефону потерпілого, а потчм взяла телефон та пішла. Після чого попросила знайомого закласти телефон у ломбарді, грошові кошти витратила на власні потреби.

Із потерпілим ОСОБА_7 обвинувачена познайомилася у кінці жовтня на зупинці громадського транспорту «Базарна» (трамвайній). Вони розмовляли і ОСОБА_3 запізнилася на свій автобус. Після чого обмінялися телефонами і потерпілий оплатив їй таксі додому. Наступного ранку потерпілий зателефонував ОСОБА_3 та запросив провести час у хостелі «Європа». Вона приїхала, вони взяли випити та закусити та разом вживали алкогольні напої. Оскільки потерпілий обіцяв подарувати обвинувачений мобільний телефон, у той час, коли він чекав її на вулиці, вона взяла телефон і пішла. Після чого попросила знайомого закласти телефон у ломбарді, гроші витратила на власні потерби.

Цивільні позови та розмір шкоди, визначений у них визнала у повному обсязі.

У судових дебатах обвинувачена просила призначити їй покарання із застосування звільнення від його реального відбування.

Захисник не заперечував винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просив врахувати матеріали, що характеризують обвинувачену, те, що ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України раніше судима, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала, розкаялась, просив призначити їй мінімальне покарання, передбачене санкцією статті та звільнити від призначеного покарання на підставі положень ст. 75 КК України.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , думки обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченій обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачена також підтвердила, що їй зрозуміло, що вона обвинувачується за двома епізодами таємного викрадення чужого майна (крадіжці) що мали місце 21.10.2025 та 10.11.2025 року, вчинені в умовах воєнного стану, також підтвердила, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачена, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває. ОСОБА_3 має місце проживання та реєстрації, раніше не судима в силу ст. 89 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання визнання провини, щире каяття та надання пояснень по суті обвинувачення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.

У судових дебатах прокурор та сторона захисту вважали за можливе призначити покарання із звільненням від його відбування.

Санкцією частини четвертої ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали, які характеризують обвинувачену, її ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Вирішення цивільного позову

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 6065 гривень. (шість тисяч шістдесят п`ять) 52 копійок.

Також, під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_7 було подано цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 4133 гривень. (чотири тисячі сто тридцять три) 33 копійок.

Згідно норми ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Порядок відшкодування шкоди визначений ЦК України, відповідно до норми частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У зв`язку із тим, що судом встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, сума завданої майнової шкоди визнана обвинуваченою, спору щодо її розміру немає, цивільні позови підлягають задоволенню.

VІІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування було проведено судову товарознавчу експертизу №2721 від 19.11.2025, вартість якої склала 424 гривні 08 копійок (вартість якої оплачена), судову товарознавчу експертизу №СЕ-19/108-25/25472-ТВ від 17.11.2025, вартість якої склала 891 гривень 40 копійок, що підлягає стягненню з обвинуваченої.

Клопотань про застосування, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження від учасників до суду не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

-Відеозаписи з камер відео спостереження у відділенні ломбарду, що розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 13 за 25.10.2025 року (за період закладу майна ОСОБА_8 ), залишити у матеріалах кримінального провадження;

-Фіскальний чек пр видачу кредиту по договору № Е08-25005951 від 10.11.2025 року в «ЗФ ТОВ «ЛОМБАРД «Є ГРОШІ» №5» від 10.11.2025 року,

Договір №Е08-25005951 від 10.11.2025 року (специфікація) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 891 (вісімсот дев`яносто одна) гривня 40 копійок

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 6065 (шість тисяч шістдесят п`ять) гривень 52 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 4133 (чотири тисячі сто тридцять три) гривень 33 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1