У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в місті Ужгороді, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000112 від 19.07.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Закарпатської області, Перечинського району, с. Туриця, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 222 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Ужгородським міськрайонним судом розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.222 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , будучи фізичною особою підприємцем тобто суб`єктом підприємницької діяльності України, в силу покладених та виконуваних нею організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, відповідно до чинного законодавства України, також будучи достовірно обізнаною про факт будівництва нею багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та реалізацію нею у продовж 2021 року вказаних об`єктів нерухомого майна, подала до контролюючого органу - Головного управління ДПС у Закарпатській області недостовірні відомості, відображені у податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (податковий) період за 2021 року, на загальну суму 829 107,42 грн., при наступних обставинах.

Як встановлено досудовим розслідуванням, під час ведення фінансово-господарської діяльності ОСОБА_4 , яка будучи фізичною особою підприємцем, зацікавленою у результатах своєї фінансово-господарської діяльності, у невстановлений слідством точний період часу, але не пізніше грудня 2021 року, з метою приховування факту здійснення підприємницької діяльності у вигляді будівництва та продажу нерухомого майна, а саме багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 та подальшої реалізації особисто нею та ріелторами через рекламні інтернет мережі «ОЛХ» та «Дом PIA.com» житлових приміщень (квартир) особам, з якими у подальшому за домовленістю укладались Договори та додаткові угоди до них про спільну діяльність простого товариства та Акти приймання-передачі квартир (приміщень) після введення будинку в експлуатацію на протязі 2021 року, отримала дохід від будівництва та реалізації нерухомого майна (квартир) за вищевказаною адресою, на загальну суму - 13 714 726 грн.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_4 (РНОКГТП НОМЕР_1 ) не відобразила отриманий від здійснення продажу об`єктів нерухомого майна дохід на загальну суму 13 714 726 грн, розрахунку підлягають незадекларовані за 2021 рік зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб - підприємців в розмірі 15%.

Відповідно до розрахунку незадекларованого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2021 рік зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб - підприємців складають: 2 057 208,9 грн. (13 714 726 х 15% = 2 057 208,9).

Таким чином, загальна сума незадекларованих ОСОБА_4 за 2021 рік податкових зобов`язань пов`язаних з реалізації об`єктів нерухомості склала - 2 057 208,9 грн.

Тим самим, ОСОБА_4 , являючись фізичною особою-підприємцем, тобто суб`єктом підприємницької діяльності, всупереч вимогам вищевикладених нормативно-правових актів, з метою одержання податкових пільг, у вигляді несплати податків з реалізації об`єктів нерухомості нового будівництва багатоквартирного житлового будинку, розташованого по проспекту Свободи, 5, у м. Ужгороді, Закарпатської області, обрала як спосіб досягнення результату, а саме не відобразила у податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця НОМЕР_2 від 23.02.2024 року у період за 2021 рік, відомості про отримання доходу від будівництва та реалізації об`єктів нерухомості по АДРЕСА_2 в сумі - 13 714 726 грн., за неосновним видом діяльності КВЕД графи «10» декларації, та подала до державного органу Головного управління ДПС у Закарпатській області у вигляді надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади, з метою отримання пільг щодо податків.

Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 фактично не надійшло до Державного бюджету України податку з отриманого доходу на загальну суму 2 057 208,9 грн.

Протиправні дії ОСОБА_4 виразилися у подані до державного органу - ГУ ДПС у Закарпатській області податкової декларації платника єдиного податку - ФОП за 2021 рік, без відображення одержаного прибутку за неосновним видом діяльності, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи, що у подальшому дало можливість припинити діяльність ФОП та призвело до одержання пільги (фактичної несплати) податку до доходу у сумі 2 057 208,90 грн., що в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що відповідно до примітки до ст. 219 Кримінального Кодексу України вважається великою матеріальною шкодою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у наданні завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків за відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності, що завдало великої матеріальної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 222 КК України.

08.01.2026 року від обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 до суду надійшла заява (клопотання) про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 підтримали подану ними заяву про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.222 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Також просили провадження по справі закрити. При цьому обвинувачена надала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та повідомила суд, що наслідки закриття кримінальної справи за нереабілітуючих обставин їй відомі та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні залишив розгляд даного клопотання на розсуд суду. При цьому прокурор повідомив суд, що підстави для зупинення чи переривання строків встановлених ст. 49 КК України відсутні.

Заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема подану стороною захисту заяву (клопотання), суд приходить до наступного висновку.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції на день вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частиною другою ст. 222 КК України (в редакції на день вчинення кримінального правопорушення) передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Дане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" вказано, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового нетяжкого злочину, тяжкого чи особливо тяжкого.

Приймаючи до уваги той факт, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.222 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 було вчинено останньою у 2021 році, і у відповідності до вимог ст. 12 КК України, таке кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, то строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду у справі № 730/67/16-к від 26.03.2020 р., визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Разом з тим, при вирішенні заявленої стороною захисту заяви (клопотання), суд бере до уваги правовому позицію викладену у постанові ВП ВС від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20, де зазначено, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності чи покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення (п. 59). Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (п.60).

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у п.47 вказаної постанови, звертає увагу на те, що на переконання Великої Палати, підхід, для якого ухилення підозрюваного, обвинуваченого від розслідування або суду безумовно виключає застосування диференційованих строків давності, є хибним і призводить до безпідставної заміни цих строків загальними, які встановлені частиною другою статті 49 КК і є значно тривалішими. Наслідком цього може бути притягнення до відповідальності та застосування заходів примусу за межами термінів, визначених відповідними кримінально-правовими нормами, що рівнозначно покаранню без закону всупереч забороні, встановленій статтею 7 Конвенції.

Враховую викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку, строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, на даний час, закінчилися, що є безумовною підставою для звільнення останньої від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладені фактичні обставини справи та зважаючи на те, що з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину минуло більше трьох років, обвинувачена заявила суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності, суд дійшов висновку, що подане ОСОБА_4 , та її захисником клопотання (заява) ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, є підставним, а тому підлягає до задоволення.

Водночас, слід зазначити, що закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

Також необхідно зазначити, що об`єднана палата ККС ВС зробила висновок про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних зокрема із залученням експерта стороною захисту. (постанова від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання сторони захисту - задоволити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 222 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 222 КК України закрити, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1