Справа № 305/3446/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/713/25 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ТОВ «Г.В.Ф.» на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2025 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2025 року клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.09.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000399, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задоволено.

З метою збереження речових доказів, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: вантажний автомобіль VOLVOFH-13466 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , причіп SCHMITZ з реєстраційним номером НОМЕР_2 завантаженим деревиною породи Дуб згідно супроводжуючих документів на лісопродукцію у кількості 22,6 м.куб. (реальна кількість якої встановлюється); документи на вантаж (видаткову накладну № РН-0000017 від 16.09.2025, договір поставки №3-/07, товарно-транспортну накладну № РН-0000017 від 16.09.2025), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування будь-яким чином вищевказаним майном, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

З матеріалів судового провадження вбачається, що до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.09.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000399 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 16.09.2025, близько 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перевозив на транспортному засобі марки Volvo д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом т.н.з А01799ХР, деревину породи дуб, згідно супроводжуючих документів на лісопродукцію у кількості 22,6 м.куб. (реальна кількість якої встановлюється) із с. Доробратово, вул. Миру 2, у Чернівецьку обл. м. Новоселиця, вул. Кремльова, 24, на підставі документів, які викликають сумнів у їх достовірності.

Під час перевірки документів на БП Лазещина, водій не зміг надати достовірну інформацію з приводу походження деревини. Також під час перевірки деревини породи Дуб на яких були прикріплені різні бирки жодна не числиться у базі Державного Агенства Лісових Ресурсів України.

Прокурор зазначив, що метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: вантажний автомобіль VOLVOFH-13466 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , причіп SCHMITZ з реєстраційним номером НОМЕР_2 завантаженим деревиноюпороди Дуб згідно супроводжуючих документів на лісо продукцію у кількості 22,6 м.куб. (реальна кількість якої встановлюється); документи на вантаж (видаткову накладну № РН-0000017 від 16.09.2025, договір поставки №3-/07, товарно-транспортну накладну №РН-0000017 від 16.09.2025).

Враховуючи вищенаведене, прокурор просив клопотання задовольнити.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Г.В.Ф.» просить суд ухвалу слідчого судді від 31.08.2022 скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у накладенні арешту на майно деревину та транспортні засоби в повному обсязі Зазначає, що в повній мірі обмежені право власності товариства, більше того не повідомлено власника транспорту. Вказує, що деревина яку товариство офіційно купує на аукціоні наразі перебуває на майданчику, а товариство отримує ряд претензій. Зазначає, що ТОВ «Г.В.Ф.» є власником продукції деревини. Стверджує, що прокурором не надано жодних доказів незаконності походження майна, що підлягає арешту.Посилається, що відповідно до Договору Поставки та договорів придбання деревини через аукціон ТОВ «Г.В.Ф.» реалізує товар (деревину) згідно видаткових накладних, копії яких додаються , придбало деревину у відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджено ТТН -Ліс, копії яких містяться в матеріалах справи та були надані працівникам поліції, що свідчить про законність походження деревини. Зазначає, що у ТОВ «Г.В.Ф» наявні всі товарні накладні разом з ТТН(ЛІС) на деревину. Згідно пункту 36 Інструкції законодавець визначив, що деревина чи колода деревини відпускається по ТТН(ЛІС) з встановлюється бирки під час її транспортування від місця заготівлі. Законом не визначено вимог щодо обліку деревини та поводження із деревиною після її вивезення із лісу чи місць заготівлі. На цій стадії заготовлена деревина із природного ресурсу перетворюється на звичайний товар (лісоматеріал, деревину сировину), обіг якого визначається цивільним законодавством, а відтак на своїй території , після доставки товару власник деревини, може здійснювати будь-які дії з своїм товаром, та не зобов`язаний зберігати бирки на деревині. Вказує, що ТОВ «Г.В.Ф здійснює діяльність у законний спосіб та сплачує податки, зокрема займається лісівництвом та іншою діяльністю у лісовому господарстві, лісозаготівлею, виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів. Підприємець купує деревину, потім проводить з неї заготовки, ріже, сортує, виділяє кращі частини, гірші дробить на дрова , тощо, тобто здійснює сталий робочий процес. Вважає, що наведені доводи не були належно оцінені судом та наразі Товариство не може здійснювати свою діяльність.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ТОВ «Г.В.Ф.» та яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог ст. ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 24 вересня 2025 року відповідає у повній мірі.

Як вбачається із клопотання, Рахівським РВП ГУНП України у Закарпатській області проводиться розслідування кримінального провадження №0000399 від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В межах даного кримінального провадження, прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна, яке виявлено і вилучено 17.09.2025 в ході огляду місця події, що проводився на блок-посту Лазещина, яке ухвалою слідчого судді задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. ст. 170 173 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07. 06. 2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст.170-173 КПК України, з'ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що Постановою слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП України у Закарпатській області від 17.09.2025 майно, яке вилучено під час огляду місця події, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000399 від 17.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, оскільки підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що: 16.09.2025 близько 23.00 год. водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перевозив на транспортному засобі марки Volvo д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом т.н.з НОМЕР_3 , деревину породи дуб, у кількості 45,2 куб. із с.Доробратово, вул.Миру, 2 у Чернівецьку область м. Новоселиця, вул. Кремльова, 24, на підставі документів, які викликають сумнів у їх достовірності. Під час перевірки документів на блок-посту Лазещина, водій не зміг надати достовірну інформацію з приводу походження деревини. Також під час перевірки деревини породи Дуб на яких були прикріплені різні бирки, жодна не числиться у базі Державного Агенства Лісових Ресурсів України, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України, тому доводи сторони захисту з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими і такі відхиляються.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що: круглі лісоматеріали породи Дуб у кількості 22,6 м.куб. - є предметом вчинення кримінального правопорушення, та що зазначена деревина у встановленому законом порядку визнана речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України; вантажний автомобіль VOLVOFH-13466 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , причіп SCHMITZ з реєстраційним номером НОМЕР_2 завантаженим деревиною породи Дуб згідно супроводжуючих документів на лісо продукцію у кількості 22,6 м.куб. (реальна кількість якої встановлюється); документи на вантаж (видаткову накладну № РН-0000017 від 16.09.2025, договір поставки №3-/07, товарно-транспортну накладну № РН-0000017 від 16.09.2025), - для збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації, оскільки, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, так як використовувалися для перевезення круглих лісоматеріалів, досудове розслідування щодо законності походження яких проводиться в межах кримінального провадження №0000399, від 17.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч доводів апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Решта доводів апеляційної скарги також є безпідставними, а тому не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті. На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, в тому числі і вдаватися до оцінки доказів щодо їх належності та допустимості, а також доведеності чи недоведеності вини, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що власникам або володільцям майна слід врахувати положення абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК, згідно до яких арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України - за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленої слідчим суддею ухвали від 24.09.2025 та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ТОВ «Г.В.Ф.»

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ТОВ «Г.В.Ф.», залишити без задоволення .

Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2025 року про арешт майна, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді