Справа № 191/4956/25
Провадження № 1-в/191/497/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м.Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Синельниківська

виправна колонія (№94)» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2025 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений у судовому засідання клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного та просив задовольнити його клопотання.

У судовому засіданні представник установи виконання покарань поклався на розсуд суду з приводу клопотання засудженого.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Заслухавши думку засудженого, захисника, представника установи виконання покарань та прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2019 року за ч.1 ст.115, ч.1, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на дев`ять років шість місяців. На підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_4 з 08.08.2018 року по день набрання вироком законної сили зараховано в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі ( в редакції закону №2046-VIII від 18.05.2017 року).

Початок строку відбування покарання 08.08.2018 року. Кінець строку відбування покарання 08.02.2028 року.

З 03.01.2024 року відбуває покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». Характеризується посередньо, має три заохочення, має одне стягнення, яке на даний час погашене. Неодноразово намагався працювати на виробництві УВП, але не витримував фізичного навантаження та звільнявся. Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення ризик оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб оцінюється як високий.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого, та суд не мають підходити до цього питання формально.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням, засуджений формально має право на розгляд питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, «сумлінна поведінка і ставлення до праці», то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому, вказані ознаки поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував, а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Тими матеріалами, які надані в розпорядження суду, не доведено, що поведінка засудженого ОСОБА_4 протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

Так як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, протягом всього відбування покарання ОСОБА_4 мав одне стягнення за порушення режимних вимог, яке на даний час погашене відповідно до вимог чинного законодавства, та мав лише три заохочення, останнє з яких було ще 09.01.2023 року. Також матеріали справи не містять відомостей щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_4 в період відбування покарання.

Щодо стану здоров`я як основний аргумент засудженого через який він не може працювати, то суд бере до уваги, що суду надана лише копія однієї виписки №185/84, що підтверджує перебування засудженого ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні з 10.05.2025 року по 31.05.2025 року. Також у судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо надання інших медичних документів відносно засудженого, на що ОСОБА_4 зазначив, що достатньо тієї виписки, яка була ним надана.

На теперішній час суд, враховуючи поведінку засудженого впродовж всього часу відбування покарання, вважає, що неможливо прийти до висновку про те, що ОСОБА_4 належним чином довів своє виправлення, оскільки його характеристики та матеріали особової справи не відображають процесу виправлення тією мірою, яка б спонукала суд до висновків про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 02 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1