Провадження № 1-кс/344/7505/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000447 від 21.07.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000447 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Встановлено, що 20 липня 2025 року приблизно о 23 годині 37 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-10 «Стрий Чернівці» за напрямком до м. Чернівці та проїжджав неосвітленою ділянкою проїзної частини, яка пролягає по вулиці 600-річчя села Голинь у с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області та має по одній смузі для руху у кожному напрямку, що між собою розмежовані лінією дорожньої розмітки 1.5 ПДР України.

В цей час, правим краєм проїзної частини дороги по вулиці 600-річчя села Голинь, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в попутному з автомобілем напрямку йшов пішохід ОСОБА_6 .

При безпосередньому наближенні до пішохода, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на нього.

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3. б), д), п. 12.1. та п. 12.3.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забійною раною, садном та синцем в ділянці голови, переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, в речовину головного мозку та м`які тканини голови, що ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, від яких на місці події настала його смерть.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, інвалід ІІ групи, раніше не судимий, - якому 27.10.2025 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується протоколом огляду місця події від 21.07.2025, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколом огляду відеозапису з обставинами ДТП, протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , висновками інженерно-транспортних експертиз та іншими доказами у кримінальному провадженні у своїй сукупності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років. Усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі в майбутньому підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів слідства та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, чи покинути територію України.

Відповідно до клопотання слідчого, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

До органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків у відповідності до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. У зв`язку з цим вважаю, що підстав для застосування запобіжного у вигляді особистої поруки не має. Окрім цього, вказаний запобіжний захід недостатній для запобігання зазначеним ризикам.

Викладене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт. Застосування саме такого запобіжного заходу, буде в повній мірі обґрунтованим та достатнім.

З метою недопущення зазначених ризиків просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів із забороною залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 23.00 до 06.00 години та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, просить застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23.00 до 06.00 години.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні вказав, що сторона захисту заперечує клопотання, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію, висловлену захисником.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає наступне.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, інвалід ІІ групи, раніше не судимий.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.07.2025, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколом огляду відеозапису з обставинами ДТП, протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , висновками інженерно-транспортних експертиз та іншими доказами у кримінальному провадженні у своїй сукупності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України стороною обвинувачення наведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, чи покинути територію України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує характеристику особи підозрюваного, його вік, наявність постійного місця проживання, раніше не судимий, інвалід ІІ групи, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також наведену стороною обвинувачення наявність ризиків.

В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, яке згідно з ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Відтак з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, вважаю, що щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього додаткових обов`язків в межах строку досудового розслідуання, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування - до 25 грудня 2025 року включно.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, адреси реєстрації та місця роботи;

3) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та на в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 3 ст. 179 КПК України, доручити здійснювати слідчому у кримінальному провадженні старшому слідчому в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 29.10.2025 року.