06.10.2025 Справа № 363/4658/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши в м. Вишгороді у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 13.08.2025 року в кримінальному провадженні № 0000561 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Гроздова Флорешського району Молдови, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, який на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 350 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 10 год 00 хв 20.06.2025 року ОСОБА_6 , будучи стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 . спільно із водієм роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , яким присвоєно військові звання, будучи військовослужбовцями, яким видано військові квитки, будучи наділеними службовими повноваженнями з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу по мобілізації в особливий період, здійснили виїзд для проведення оповіщення та вручення повісток. Перебуваючи за адресою: Київська область, село Козаровичі, по вулиці Соборній, неподалік будинку № 18, зупинили невстановлену досудовим розслідуванням особу, з метою встановлення його особи, та статусу по Всеукраїнській Базі «Оберіг», у якого попрохали надати відповідні документи для перевірки облікових даних.

У той же час поблизу будинку АДРЕСА_3 за кермом автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, перебував ОСОБА_4 який будучи обуреним діями вказаних військовослужбовців наблизився до останніх.

У подальшому, в ОСОБА_4 , який достовірно знаючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці, які перебували у військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, усвідомлюючи, що останні перебувають при виконанні службових обов`язків, виник злочинний намір, направлений на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень службовій особі, у зв`язку з їх службовою діяльністю.

Після чого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 10 год. 00 хв. 20.06.2025 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , взяв до власних рук будівельний інструмент у вигляді металевого будівельного рівня, котрий знаходився у його власному транспортному засобі марки «ВАЗ» моделі «2106», попрямував до працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому достовірно знаючи, що перед ним знаходиться військовослужбовець ОСОБА_7 , який перебував в військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, тримаючи будівельний рівень в двох руках, умисно наніс працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 удар будівельним рівнем в район лівої руки, чим спричинив працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними та протиправними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю, спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме: забійну рану (по задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині), садну (по задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині), внутрішньошкірні крововиливи (по лівій середній пахвовій лінії в проекції 7-8-го межребірря), які відповідно до висновку експерта № 17осв-2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір. спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 10 год. 00 хв. 20.06.2025, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , маючі у руках будівельний інструмент у вигляді металевого будівельного рівня, при цьому достовірно знаючи, що перед ним знаходиться військовослужбовець ОСОБА_6 , який перебував в військовому однострої з шевронами, знаходиться військовослужбовець знаками розрізнення, усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, тримаючи будівельний рівень в двох руках, умисно наніс працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 удар будівельним рівнем в район кисті правої руки, чим спричинив працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними та протиправними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю, спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме: забійну рану (на тильній поверхні проксимальних фаланг (біля між фалангових суглобів) 3-5 пальців правої кисті), яка відповідно до висновку експерта №16осв-2025 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

13 серпня 2025 року між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення.

Потерпілі в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України надали прокурору письмову згоду на укладання цієї угоди.

Сторони визначили призначення ОСОБА_4 покарання за злочин, передбачений ч.2 ст. 350 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

За змістом угоди ОСОБА_4 усвідомлює і розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для її сторін є:

- обмеження прав прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України;

- відмова підозрюваного чи обвинуваченого від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України.

ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості, прокурор відповідно до ст. 476 КПК України упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та здійснення судового розгляду у межах кримінального провадження в загальному порядку, а також усвідомлює, що умисне невиконання даної угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміючи свої процесуальні права, наслідки укладання та затвердження цієї угоди, а також характер висунутого обвинувачення, погоджуючись з його кваліфікуючими ознаками та визнаючи вину, підтримав умови вказаної угоди і просив про її затвердження.

Прокурор та захисник також висловилися про затвердження угоди. Суд переконався в добровільності позиції сторін.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких просять судові засідання проводити без їх участі, щодо призначення обвинуваченому покарання покладаються на розсуд суду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, а саме умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю.

Суд при затвердженні погодженої міри покарання ОСОБА_4 враховує характер та ступінь вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що згідно ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, а також особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно та позицію потерпілих, які не мають до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Визначене в угоді покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним згідно ст. 75 КК України встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 2 роки з покладанням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Отже укладена між сторонами угода про визнання винуватості відповідає положенням статей 63, 65, 70, 75, ч.2 ст. 350 КК України і має бути затверджена.

Арешт накладений на металевий предмет зовні схожий на «будівельний рівень», тобто прилад для вимірювання кута нахилу,згідно вимог ст. 174 КПК України скасувати.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374, 468-476 КПК України,

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості укладену 13 серпня 2025 року між прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, і за цим законом призначити йому узгоджене сторонами покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Арешт накладений на металевий предмет зовні схожий на «будівельний рівень», тобто прилад для вимірювання кута нахилу на підставі ухвали слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 25 червня 2025 року скасувати.

Речові докази по справі: металевий предмет зовні схожий на «будівельний рівень», тобто прилад для вимірювання кута нахилу, зразки букального епітелію та та змиви з правої та лівої руки знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1