Справа № 127/2204/26
Провадження № 1-кс/127/944/26
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими слідчого управління ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 11.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 21.01.2026 у ході проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання також не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими слідчого управління ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 11.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приводом для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало надходження до СУ ГУНП у Вінницькій області матеріалів перевірки Управління СБ України у Вінницькій області про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді Шаргородського міського голови, зловживаючи своїм службовим становищем та використовуючи підроблені документи, вчиняв дії, спрямовані на заволодіння трьома земельними ділянками комунальної форми власності, розташованими на території Гибалівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, загальною площею 0,54 га, нормативно-грошова оцінка яких становить близько 1 млн гривень.

Проведеними слідчими діями та розшуковими заходами встановлено, що у 2024 році ПП «Карітекс» (м. Шаргород, директор ОСОБА_4 ) на підставі поданих заяв ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та долучених до них підроблених витягів з рішень Гибалівської сільської ради про безоплатну передачу кожному земельної ділянки площею близько 0,18 га виготовило три технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості).

Рішенням 45 сесії 8 скликання Шаргородської міської ради від 09.08.2024 зазначені технічні документації із землеустрою були затверджені та прийнято рішення про передачу земельних ділянок у власність із реєстрацією права власності в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наприкінці вересня 2024 року до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Шаргородської міської ради подано заяви про державну реєстрацію права власності на вищевказані земельні ділянки за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також документи як підстави для реєстрації, а саме: витяги з рішення 45 сесії 8 скликання № 825 Шаргородської міської ради та технічні документації із землеустрою з вшитими витягами з рішення 13 сесії 1 скликання від 16.11.1993 Гибалівської сільської ради.

Однак у ході опрацювання поданих документів державним реєстратором встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уже скористалися своїм правом на отримання земельних ділянок аналогічного цільового призначення, а також те, що рішенням 13 сесії 1 скликання від 16.11.1993 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 земельні ділянки у власність не передавались, у зв`язку з чим їм було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій.

У зв`язку з відмовою у державній реєстрації ОСОБА_5 , користуючись своїм службовим становищем та впливом на підлеглих працівників, вчиняв дії, спрямовані на проведення реєстраційних дій шляхом тиску на працівників відділу державної реєстрації Шаргородської міської ради та створення неналежних умов праці для державного реєстратора, який відмовив у проведенні реєстрації, що виразилося у зменшенні заробітної плати, позбавленні премії та подальшому звільненні з роботи за статтею невідповідності займаній посаді.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення співробітниками УСБУ у Вінницькій області, а також у ході проведених слідчих дій встановлено, що підроблені витяги з рішень Гибалівської сільської ради від 16.11.1993, технічні документації із землеустрою, на підставі яких вони виготовлялися, пристрої та прилади, що використовувалися для їх виготовлення, печатки та штампи Гибалівської сільської ради, а також рішення сесії Шаргородської міської ради про затвердження технічних документацій можуть зберігатися за місцем проживання директора ПП «Карітекс» ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2026 року у справі №127/1299/26 надано дозвіл старшому слідчому СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , а також слідчим, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000420 від 11.02.2025, на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення:

-рішень та витягів з рішень Гибалівської сільської ради від 16.11.1993 про передачу у власність земельних ділянок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

-технічних документацій із землеустрою, виготовлених на підставі рішень Гибалівської сільської ради про передачу у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 земельних ділянок, у тому числі заяв на виготовлення документації, технічних завдань, договорів на виконання робіт, квитанцій про оплату наданих послуг;

-комп`ютерної техніки та техніки для друку, на якій виготовлялися рішення та витяги з рішень Гибалівської сільської ради;

-мобільних телефонів, флеш-накопичувачів, жорстких носіїв інформації з наявними документами та відомостями щодо передачі у власність земельних ділянок на території Гибалівської сільської ради, технічної документації тощо;

-печаток та штампів Гибалівської сільської ради;

-рішень сесії Шаргородської міської ради від 09.08.2024 про затвердження технічних документацій, а також документів, на підставі яких такі рішення були прийняті;

-чорнових записів з відомостями про передачу у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 земельних ділянок.

Так, 21.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 15.01.2026 проведено санкціонований обшук за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 , марки POCO, моделі M5s, серійний номер НОМЕР_1 .

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 14.11.2025 майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 21.01.2026 у ході проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки POCO, модель M5s, s/n НОМЕР_1 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя