Справа № 638/2758/26
Провадження № 1-кс/638/474/26
УХВАЛА

13 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

cлідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, у кримінальному провадженні № №0000008 від 03.01.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону у кримінальному провадженні №0000008 від 03.01.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № №0000008 від 03.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що до скоєння кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Добропілля Донецької області, громадянин України, із середньою освітою, одружений, малолітніх дітей не має, який на момент вчинення правопорушення перебував на посаді стрільця-санітара 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціального взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-28.09.2000 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ч. З ст. 140, ч. 2 ст. 142, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 6 років із додатковим лікуванням від алкоголізму, звільнений умовно-достроково 15.11.2002; 24.09.2003 Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 296, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений умовно-достроково 16.11.2005;

-21.10.2011 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

-27.11.2012 Сумським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, звільнений умовно- достроково 18.02.2015 01.04.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, звільнений умовно- достроково 19.11.2019;

-03.05.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;

-03.08.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;

-22.11.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №101/нст від 08.04.2025 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця-санітара 3 штурмового спеціалізованого відділення З штурмового спеціального взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 5 51-Х1У, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків. Однак, ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 09.07.2025, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, після виписки з КНП «Тлумацька центральна міська лікарня» ТМР міста Тлумач, 09.07.2025 не повернувся до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме до військового містечка № НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_5 перестав виходити на зв`язок із керівництвом. Отже, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 за вищевказаною адресою та з 09.07.2025 по 30.01.2026 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд. За час відсутності на службі ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 30.01.2026, до моменту з`явлення до правоохоронних органів.

Крім того, ОСОБА_5 у період дії воєнного стану, поширеного на території України, у той час, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який діє по теперішній час, вчинив умисний злочин за наступних обставин:

18.12.2025, близько 23 год. 00 хв., більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи біля під`їзду №7 за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, в період дії воєнного стану, маючи злочинний намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій, діючи повторно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який на той момент заснув на вулиці за вищевказаною адресою та таємно викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель «Galaxy А26 5G», вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №120 від 29.01.2026 складає 6928 грн. 33 коп., належний останньому.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 6928 грн. 33 коп.

Крім того, 08.01.2026 близько 21 год. 00 хв., точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, в період дії воєнного стану, маючи злочинний намір, діючи з прямим умислом, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій, діючи повторно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись в кімнаті за вищевказаною адресою, куди йому було надано вільний доступ, скориставшись відсутністю ОСОБА_8 в кімнаті, де останній залишив свій мобільний телефон марки «ULEFONE» модель «ARMOR 22 8/256 GB», вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-26/1434-ТВ від 16.01.2026 складає 5733 грн., ОСОБА_5 таємно викрав вказаний мобільний телефон, належний ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 5733 грн.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказані ризики підтверджуються наступними фактичними даними:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавленням волі на строк до десяти років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду. Вказане дає підстави вважати, що у випадку застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показів під час допитів судом на стадії судового розгляду кримінальної справи;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, може вчиняти корисливі злочини, а також підозрюється у вчиненні злочину, маючи іспитовий строк на підставі вироку суду за попередні злочини.

Орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти вказаним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні через відеоконференцію клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідча у судовому засіданні підтримала клопотання та просила задовольнити.

Підозрюваний проти клопотання заперечував, просив застосувати до нього більш м`якого покарання, повідомив що має діабет та ВІЛ-інфекцію, зазначив про бажання знаходитись поруч з дружиною, яка має онкологічне захворювання, обіцяв повернутись до служби, не має наміру переховуватись від своїх обов`язків проходити службу у ЗСУ.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За п. 2 ч. 3 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

30.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Добропілля Донецької області, громадянин України, із середньою освітою, одружений, малолітніх дітей не має, який на момент вчинення правопорушення перебував на посаді стрільця-санітара 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціального взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , має місце реєстрації, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленого ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, зокрема, протоколом допиту підозрюваного у вчиненні злочину, висновком службового розслідування, поясненнями свідків, протоколом допиту свідка, потерпілого.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризики переховуватися від органів досудового розслідування або суду, тиснути та впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи існування вищезазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого підозрюється; враховуючи особу підозрюваного, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я підозрюваного слідчому судді не надано.

Згідно з вимогами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, слідчий суддя з урахуванням викладених обставин злочину, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбаченихКПК України.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками, розміром спричиненої шкоди.

Враховуючи викладене, розмір застави, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків має бути призначений у розмірі, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 133120,00 грн.

Суд вважає, що вказаний розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ

Клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону у кримінальному провадженні №0000008 від 03.01.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів до 13 квітня 2026 року.

Визначити суму застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133120,00 гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом всього строку тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи тимчасового тримання.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи тимчасового тримання негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Харкова.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення шляхом взяття підозрюваного під варту.

Слідчий суддя ОСОБА_1