У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_4 в особі його представника ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви від 21.10.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

28.10.2025 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 в особі його представника ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Полтаві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21.10.2025 року.

З матеріалів скарги убачається, що 22.10.2025 року ОСОБА_4 направлено до ТУ ДБР у м. Полтаві заяву від 21.10.2025 року про кримінальне правопорушення для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 скаргу пітримав та прохав її задовольнити.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, в тому числі, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Згідно з матеріалами скарги, 22.10.2025 року ОСОБА_4 направлено до ТУ ДБР у м. Полтаві заяву від 21.10.2025 року про кримінальне правопорушення для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

У заяві від 21.10.2025 року зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кутаїсі Грузинської РСР, у 1997 році разом з батьками прибув на територію України з Республіки Грузія. З 1991 року по 1997 рік навчався у середній школі на території Республіки Грузія. У подальшому після 1997 року продовжив навчання на території України. Після закінчення середньої школи закінчив вищий навчальний заклад та одружився з громадянкою України, уродженкою м. Харкова.

07.05.2002 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області йому був виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .

25.10.2021 року до ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшла його заява про поновлення заяви про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.05.2002 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області.

Листом від 09.02.2022 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області сповістило його про те, що згідно з висновком службової перевірки від 28.01.2022 року № 27/2022, затвердженим ДГПР ДМС України 28.01.2022 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 07.05.2002 року, виданий Дніпровським РВ ДЗМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_5 визнано таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вважається недійсним відповідно до п. п. 8 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, на підставі чого паспорт підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

02.03.2022 року у зв`язку із військовою агресією РФ на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" він був мобілізований на військову службу, як громадянин України. Військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_2 (у підрозділі 92-га окрема механізована бригада імені кошового отамана ІНФОРМАЦІЯ_2 у складі Сухопутних військ Збройних сил України) та виконував свій конституційний обов`язок громадянина України по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, брав безпосередню участь у бойових діях.

Восени 2022 року він звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати висновок службової перевірки Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо недійсності паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.05.2002 року Дніпровським РВ ДЗМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , № 27/2022, затверджений Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 28.01.2022 року; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вилучити з відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби України, з бази даних Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.05.2002 року Дніпровським РВ ДзМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_5 , та направити до МЗС, МВС, Національної поліції, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ, Офісу Генерального прокурора, виконавчого комітету Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області інформацію про скасування висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 27/2022 від 28.01.2022 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 07.05.2002 року на ім`я ОСОБА_5 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі.

У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 року у справі № 520/8316/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Аналізуючи надані заявником документи, у тому числі пояснення, а також ураховуючи зібрані під час перевірки матеріали, на думку суду, фахівці відповідача дійшли висновку, що підстав для документування ОСОБА_5 паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 не було та його оформлення здійснено у порушення вимог законодавства про громадянство України, а саме статті 3 Закону, пунктів 2, 13 Положення та всупереч вимогам пунктів 6, 20, 21 Інструкції. Вказаний факт підтверджено належними доказами та не спростовано позивачем. Таким чином у відповідності до п. п. 8 п. 108, п. 109 "Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, за результатами зібраної під час службової перевірки інформації, затверджено Висновок службової перевірки від 28.01.2022 року № 27/22 "Щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 з порушенням вимог законодавства". Судом встановлено, що вказаний висновок прийнято на підставі повної перевірки даних та в межах повноважень відповідача, підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваного висновку - відсутні.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 року у справі № 520/8316/22 набрало законної сили 29.12.2022 року. За даними програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" встановлено, що судове рішення у вказаній справі не було оскаржено в апеляційному порядку.

Отже у 2022 році було встановлено, що паспорт громадянина України ОСОБА_5 видано безпідставно та його скасовано. За результатами розгляду вказаної справи було підтверджено правомірність такого рішення, у зв`язку з чим, на початку 2023 року він звернувся до органів Державної міграційної служби України для отримання статусу особи без громадянства. Такий статус ним було отримано. Таким чином, під час проходження військової служби він втратив статус "громадянина України" та подав заяву на отримання статусу "особи без громадянства".

11.10.2023 року отримав посвідку на тимчасове проживання (номер посвідки НОМЕР_3 ). Про вказані обставини він особисто неодноразово доповідав командиру Військової частини НОМЕР_2 , але жодної реакції з його боку не було.

Зважаючи на викладені обставини, 11.09.2023 року звернувся до командира військової частини із рапортом від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок" або, припинення дії контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту 1 пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок", тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

Зазначений рапорт отримано у Військовій частині НОМЕР_2 18.09.2023 року, проте він не розглянутий, відповідь на нього не надійшла на адресу та питання про звільнення не вирішено.

Ураховуючи наведене, у жовтні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_5 від 03.09.2023 року про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок", або, припинення дії контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту 1 пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок", тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України); зобов`язати військову частину НОМЕР_4 розглянути рапорт ОСОБА_5 від 03.09.2023 року та звільнити його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок" або припинити дію контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту 1 пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок", тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

Ухвалою суду від 30.10.2023 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі № 520/29872/23.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 року у справі №520/29872/23 адміністративний позов ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: судом визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_5 від 03.09.2023 року про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу); судом зобов`язано Військову частину НОМЕР_4 розглянути рапорт ОСОБА_5 від 03.09.2023 року про звільнення з військової служби.Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 року у справі №520/29872/23 набрало законної сили 19.02.2024 року.

Відтак, судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_5 звертався до військової частини НОМЕР_2 з рапортом про звільнення з військової служби, який було направлено на адресу Військової частини НОМЕР_2 засобами поштового зв`язку та було отримано, проте дій щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за результатами розгляду такого рапорту вчинено не було. Під час розгляду справи до суду не було надано доказів розгляду Військовою частиною НОМЕР_2 рапорту ОСОБА_5 про звільнення з військової служби.

Водночас, військовою частиною НОМЕР_2 не надано до суду доказів існування законодавчо визначених підстав для не розгляду рапорту позивача. Отже, суд дійшов до висновку про те, що Військова частина НОМЕР_2 не надала суду доказів та не вказав причин, умов та обставин, які б унеможливлювали розгляд рапорту ОСОБА_5 в межах наявних повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, військовою частиною НОМЕР_4 не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_5 про звільнення з військової служби, та відповідного рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_5 про звільнення з військової служби Військовою частиною НОМЕР_2 не було прийнято, тоді як ОСОБА_5 такий рапорт було направлено на адресу Військової частини НОМЕР_2 у встановленому законодавством порядку.

11.01.2024 року Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по адміністративній справі №520/29872/23 з примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 року у справі №520/29872/23.

10.04.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження № 74710283 з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/29872/23, виданого 08.04.2024 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_4 від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби.

04.06.2024 року до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист Військової частини НОМЕР_4 , в яковому вказано, що «на даний час військова частина НОМЕР_4 не може розглянути рапорт ОСОБА_4 від 03.09.2023 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини з 03.09.2023 року. На даний час молодшому сержанту ОСОБА_4 призупинено військову службу та виключено зі списків особового складу військової частини з 17.04.2024 року».

28.08.2024 року державним виконавцем до військової частини НОМЕР_2 направлена вимога державного виконавця щодо виконання рішення суду.

17.09.2024 року на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу на боржника у розмірі 5 100.00 гривень та зобов`язано виконати рішення протягом десяти календарних днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

01.10.2024 року на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено повторну постанову про накладання штрафу на боржника у розмірі 10 200.00 гривень та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

27.01.2025 року державним виконавцем до органів національної поліції державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Таким чином службова особа (службові особи) військової частини НОМЕР_2 , маючи реальну можливість виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 року у справі № 520/29872/23, яке набрало законної сили 19.02.2024 року, виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/29872/23, виданого 08.04.2024 року, вимоги державного виконавця в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_4 від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби, знаючи про вказані судове рішення, виконавчий лист та вимогу державного виконавця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, службова особа (службові особи) не виконала судове рішення.

При цьому вважає, що такі дії заподіяли істотну шкоду його охоронюваним законом правам і свободам, а тому дії службової особи (службових осіб) військової частини НОМЕР_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 382 КК України.

Відповідно по положень статті 39 призову на військову службу під час мобілізації підлягають лише громадяни України.

Зважаючи на наведені норми Закону він, як особа без громадянства, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та може проходити військову службу на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України лише у добровільному порядку (за контрактом).

Натомість такого контракту ОСОБА_4 не укладав. Отже, службова особа, до компетенції якої відноситься вирішення рапорту ОСОБА_4 про його звільнення, в силу займаної посади, має знати та виконувати наведені вище положення Закону, а тому за наслідками розгляду його рапорту мала б прийняти лише одне рішення - про звільнення ОСОБА_4 , з військової служби.

Натомість замість звільнення з військової служби посадовою особою військової частини НОМЕР_2 було прийнято рішення оголосити ОСОБА_4 у розшук, як особу, яка самовільного, без поважних причин, в умовах військового стану, залишило місце служби.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві було відкрито кримінальне провадження № 0001081 від 24.02.2024 за ч. 4 ст. 408 КК України за фактом самовільного, без поважних причин, в умовах військового стану, залишення місця служби, військовослужбовцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок незаконного, на думку ОСОБА_4 , кримінального переслідування, йому завдано значної моральної шкоди. Крім того, перебуваючи під постійним психологічним тиском, у зв`язку із постійним незаконним переслідуванням у нього значно погіршився стан здоров`я.

Отже, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичнимиі юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, службова особа військової частини НОМЕР_4 не виконала судове рішення, чим заподіяла істотну шкоду його охоронюваним законом правам і свободам.

Разом з тим, вважає, що в діях службової особи (службових осіб) військової частини НОМЕР_2 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 426 КК України.

На його думку, в даному випадку, об`єктивна сторона кримінального правопорушення полягає у тому, що службова особа (службові особи) військової частини НОМЕР_4 не розглянула рапорт від 03.09.2023 року про звільнення з військової служби та не звільнила його з військової служби. Внаслідок чого посадовою особою військової частини НОМЕР_4 було прийнято рішення оголосити його у розшук, як особу, яка самовільного, без поважних причин, в умовах військового стану, залишило місце служби.

Отже, дії службової особи (службових осіб) військової частини НОМЕР_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України.

Крім того, вважає, що в діях службової особи (службових осіб) військової частини НОМЕР_2 міститься склад злочину, передбаченого ч. 2 статті 383 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, є тяжким злочином. У даному випадку об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України полягає у тому, що посадова особа (посадові особи) військової частини НОМЕР_2 замість того, щоб розглянути рапорт від 03.09.2022 року та звільнити з військової служби, звернулись до Військової служби правопорядку з повідомленням про вчинення тяжкого злочину самовільне без поважних причин, в умовах військового стану, залишення місця служби, військовослужбовцем.

Внаслідок чого ДБР було відкрито кримінальне провадження № 0001081 від 24.02.2024 за ч. 4 ст. 408 КК України.

На його думку, дане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, є завідомо неправдивим.

Так у своєму рапорті від 03.09.2022 року про звільнення з військової служби, поданого на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_4 зазначив, що у 2022 році рішенням органу ДМС України, а також рішенням Харківського окружного адміністративного суду було встановлено факт того, що паспорт громадянина України було видано безпідставно. У зв`язку з чим він втратив статус громадянина України та набув статус особи без громадянства.

З урахуванням даних обставин він не можу проходити військову службу за призовом під час мобілізації, оскільки це суперечить приписам ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Контракт про проходження військової служби ОСОБА_4 не укладав. Отже його перебування у лавах ЗСУ є незаконним.

Водночас у даному рапорті вказав, що до прийняття військовою частиною НОМЕР_4 рішення за його рапортом він буду знаходитись за місцем свого проживання, на телефонному зв`язку і у будь-яку мить готовий з`явитись за особистим наказом командира військової частини. До рапорту про звільнення були додані копії рішенням органів ДМС та судового рішення, якими було встановлено факт того, що паспорт громадянина України було видано безпідставно. Також була додана копії довідки про звернення за визнання особою без громадянства. Таким чином командування військової частини, будучи обізнаними з наведеними обставинами та доказами на їх підтвердження, розуміючи, що ОСОБА_4 не може проходити військову службу за призовом під час мобілізації, оскільки не є громадянином України, звернулось до ВСП із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення ним тяжкого злочину.

З моменту відкриття кримінального провадження № 0001081 від 24.02.2024 року за ч. 4 ст. 408 КК України минуло вже більше ніж півтора року. За цей час його примусово доставляли до ВСП та відпускали звідки, ОСОБА_4 був на допиті у слідчого ДБР, статусу підозрюваного або обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0001081 від 24.02.2024 року не має, жодних запобіжних заходів, у тому числі тримання під вартою, до нього слідчим суддею не вжито, не застосовано жодних процесуальних обмежень, які б регламентували його поведінку. За цей час він вільно виїжджав з України через пункт прикордонного контролю та повертався до України.

Прохав внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 383, ч. 4 ст. 426 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена, зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.

Відомості, що підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Як убачається з матеріалів наявного провадження у заяві ОСОБА_4 зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане повідомлення за формальними вимогами відповідає п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, у зв`язку із чим слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення поданої скарги із зобов`язанням уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Полтаві внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою від 21.10.2025 року.

Керуючись статтями 2, 25, 28, 214, 303 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_4 в особі його представника ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Полтаві в порядку ст. 303 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 21.10.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7