Провадження № 11-сс/824/342/2026 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ГСУ СБ України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 27.05.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що за змістом ст. 214 КПК України, ст.ст. 2, 11 КК України реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, тоді як у заяві ОСОБА_6 від 27.05.2025, яку було долучено до скарги, зазначено лише абстрактні обставини про нібито вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України, які, на переконання слідчого судді, мають характер його власних припущень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказав про незаконність оскаржуваної ухвали. На підтвердження своїх вимог зазначив, що всупереч ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя розглянув скаргу за його відсутності, позбавивши його можливості доводити перед судом свою правову позицію. Крім цього, звернув увагу на те, що судовий розгляд було призначено із застосуванням ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор», однак своєї згоди на проведення судового засідання в режимі ВКЗ він не надавав, заперечував проти його проведення та навпаки просив розгляд скарги здійснювати за його присутності в суді. За таких обставин просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити його скаргу.

Уповноважена особа ГСУ СБ України до суду апеляційної інстанції не з`явилась, в поданих до суду письмових поясненнях просила судовий розгляд провести за відсутності представника ГСУ СБ України, а скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення та ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва без змін, посилаючись на те, що Головним слідчим управлінням опрацьовано звернення ОСОБА_6 від 27.05.2025 року щодо можливих протиправних дій прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та з інших питань, однак оскільки вказане звернення не містило об`єктивних даних про вчинення кримінальних правопорушень, про що 06.06.2025 року заявника було повідомлено листом № 6/2-7439, та враховуючи, що розгляд викладених у зверненні обставин може бути віднесений до компетенції слідчих органів ДБР, то того ж дня звернення було направлено до центрального апарату вказаного правоохоронного органу.

ОСОБА_6 , який з ДУ «Київський слідчий ізолятор» був переміщений до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», в судове засідання до суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції підключений не був, оскільки згідно з повідомленою працівником установи інформацією був звільнений з вказаної установи виконання покарання. При цьому судом було вжито всіх необхідних заходів щодо забезпечення участі ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо розгляду поданої ним апеляційної скарги, однак, оскільки на даний час місце знаходження останнього невідоме, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності. Крім того, неявка учасників, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає,виходячи із наступного.

Рішення про необхідність відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя мотивував тим, що за змістом ст. 214 КПК України, ст.ст. 2, 11 КК України реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, тоді як у заяві ОСОБА_6 від 27.05.2025, яку було долучено до скарги, зазначено лише абстрактні обставини про нібито вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України, які, на переконання слідчого судді, мають характер його власних припущень.

При цьому, як вбачається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, слідчий суддя вказав, що оскільки ОСОБА_6 перебуває під вартою, то судовий розгляд його скарги було призначено із застосуванням відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», однак під час налаштування відеоконференції секретарю судового засідання повідомили про те, що ОСОБА_6 відсутній у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор», а тому з урахуванням скорочених термінів розгляду вказаної категорії скарги слідчий суддя вважав за доцільне розглянути скаргу у відсутність ОСОБА_6 на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки слідчого судді відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, в судове засідання, призначене на 01.07.2025 року, учасники судового провадження не з`явились у зв`язку з чим судом було прийнято рішення про відкладення розгляду скарги для виклику всіх учасників.

В судове засідання, призначене на 04.07.2025 року, уповноважена особа ГСУ СБ України не з`явилася, направивши пояснення щодо поданої скарги, а ОСОБА_6 , явка якого мала бути забезпечена шляхом проведення ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор», за повідомленням уповноваженої особи був відсутній у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано ст. 306 КПК України, частиною третьою якої встановлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, тоді як відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вказані норми зумовлені необхідністю забезпечення права особи на справедливий судовий розгляд в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка включає в себе право особи брати участь в судових засіданнях та надавати пояснення щодо суті поданих нею скарг/клопотань/заяв, тобто відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. (рішення ЄСПЛ у справах справі «Надточій проти України» від 15.05.2008, Krcmar and Others v. the Czech Republic від 03 березня 2000 року, та Colloredo Mannsfeld v. the Czech Republic від 15 грудня 2016 року).

Враховуючи, що слідчий суддя вжив всіх необхідних та залежних від нього засобів для забезпечення присутності ОСОБА_6 під час розгляду його скарги та дотримання права заявника на справедливий розгляд поданої ним скарги шляхом проведення ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор», однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 був відсутній в приміщенні СІЗО, а його місце перебування було невідоме, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення, з урахуванням скорочених строків розгляду скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України, про розгляд скарги у відсутність ОСОБА_6 на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Щодо доводів апелянта про те, що він своєї згоди на проведення судового засідання в режимі ВКЗ не надавав та просив розгляд скарги здійснювати за його присутності в суді, колегія суддів зазначає про те, що відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану, а враховуючи, що Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та існував, в тому числі, і на час розгляду скарги слідчим суддею, то рішення слідчого судді про забезпечення проведення ВКЗ з метою забезпечення оперативності та безпеки учасників судового провадження є цілком обґрунтованим та не суперечить вимогам закону.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість вимог апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення. Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4