Номер провадження: 11-кп/813/1759/25
Справа № 501/2043/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 04.04.2025 у кримінальному провадженні №0000054 від 04.05.2023 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Козацьке Бериславського району Херсонської області, не працюючої, особи з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Цивільний позов потерпілої задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 4681 гривня.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винною у тому, що 13.04.2023 приблизно о 15.00, більш точний час встановити не надалось можливим, знаходячись на дитячому майданчику за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, пр. Миру, 37, під час обопільної бійки між нею та потерпілою ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті побиття ОСОБА_8 малолітньої дитини потерпілої, ОСОБА_8 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла невстановлену кількість ударів руками в область голови, зокрема обличчя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого потерпілій ОСОБА_9 нанесені наступні тілесні ушкодження: садна обличчя зліва в кількості двох (лоба зліва та лівої виличної ділянки), які за своїм характером і перебігом, як разом так і окремо взяті, зазвичай мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Не погодившись з вказаним вироком, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що судом помилково не застосовано обставини, які є пом`якшуючими, а саме, що кримінальне правопорушення вчинене нею з перевищенням меж крайньої необхідності.

Причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням та пошкодженням сонцезахисних окулярів, вартість яких складає 4681 грн, які нібито належать потерпілій відсутній, не підтверджений належними та допустимими доказами.

Пояснення свідків судом у вироку лише констатовані, але не взяті до уваги.

Обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 не відповідає її персональним паспортним даним, а саме зазначено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому дата народження ОСОБА_8 28.07.1987.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не містить точного часу, мотивів його вчинення, не містить посилань на докази, яким підтверджується вина обвинуваченої, крім висновку експертизи про ступінь тілесних ушкоджень потерпілої.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та прийняти виправдувальний вирок.

Потерпіла ОСОБА_9 , буду належним чином повідомленою про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілої, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілого та його представника.

Під час розгляду апеляційним судом скарги, захисником обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 подано клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Зазначає, що обвинувачена не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, розуміє наслідки закриття кримінального провадження та те, що закриття провадження з цієї підстави є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали клопотання, прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 статті 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке відбулось 13.04.2023.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачено покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі минуло 2 (два) роки.

З дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, минуло більш як два роки, стороною обвинувачення не надано суду апеляційної інстанції доказів того, що ОСОБА_8 вчинила інше кримінальне правопорушення чи ухилялась від досудового розслідування або суду, апеляційним судом роз`яснено ОСОБА_8 суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження та обвинувачена не заперечувала проти закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

Таким чином враховуючи, що у даному кримінальному закінчився строк давності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Разом з цим, закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у разі постановлення судом ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду.

При цьому, слід зазначити, що залишення цивільного позову без розгляду за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому чи його представнику звернутися до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства з цивільним позовом про відшкодування шкоди.

При винесенні даної ухвали апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду (справа №712/8174/23) висловлену в постанові ККС ВС від 18.02.2025 відповідно до якої, у результаті закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Керуючись статтями 49, 284, 285, 370, 376, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 04.04.2025 у кримінальному провадженні №0000054 від 04.05.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000054 від 04.05.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4