УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

27 січня 2026 рокуСправа № 495/6218/16-к
Номер провадження 1-кс/495/193/2026

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському Одеської області клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000510 від 28.12.2012, про дозвіл на затримання з метою приводу,

В С Т А Н О В И Л А:

27.01.2026 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000510 від 28.12.2012, про дозвіл на затримання з метою приводу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог клопотання зазначає, що 31.03.2002 року, о 23 годині, ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 знаходилися в ларьку-барі, що належить ПП ОСОБА_13 , який розташований по вул. Шкільній, перехрестя пров. Тутовий в с. Біленьке, Білгород - Дністровського району, Одеської області, де вони вжили спиртне. У цей час у барі знаходилися відвідувачі, мешканці с. Біленьке. В ході розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_14 , і ОСОБА_15 , яка перебувала в барі, вийшли з приміщення бару і зупинилися на вулиці, біля бару, де між ОСОБА_5 і ОСОБА_15 сталася сварка, через те, що ОСОБА_5 був повинен гроші ОСОБА_15 . В процесі сварки ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, схопили ОСОБА_15 за руки і стали примусово вести її в бік магазину, який розташований неподалік від бару. В цей час біля бару проходив ОСОБА_16 , який звернув увагу, що ОСОБА_14 примусово, утримуючи за руки, веде ОСОБА_15 , яка висловлювала вимоги її відпустити. З метою запобігання протиправних дій стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_5 , і зробив йому зауваження, при цьому зажадав, щоб він припинив свої хуліганські дії. На, що ОСОБА_5 не відреагував, а став виражатися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_16 , а потім умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_16 ,, після чого спробував завдавати ударів ОСОБА_16 .. Вживаючи заходів до самооборони ОСОБА_16 , став так само наносити удари кулаками ОСОБА_5 . Бачачи, що між ОСОБА_5 і ОСОБА_16 почалася бійка, з метою її запобігання до них підійшов ОСОБА_17 , який стояв поруч з ларьком і спробував їх приміряти, але вони втрьох ОСОБА_16 ОСОБА_5 , ОСОБА_17 впали на паркан огороджуваючий територію ларька-бару і повалили його. Піднявшись ОСОБА_18 , забіг в бар і покликав на допомогу своїх друзів. Вибігши з приміщення бару ОСОБА_18 , з ОСОБА_6 , підійшли до ОСОБА_16 , і умисно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, стали наносити чисельні удари кулаками по різним частинам тулуба і в голову останього. Далі продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_17 і умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, будучи в стані алкогольного сп`яніння, став наносити численні удари кулаками рук в область обличчя останнього, від чого ОСОБА_17 впав на землю, а ОСОБА_6 продовжуючи свої хуліганські дії, наніс удар ногою в область обличчя ОСОБА_17 в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_17 тілесні ушкодження. Почувши шум, З приміщення бару вийшла бармен ОСОБА_19 , яка зробила зауваження ОСОБА_20 , зажадавши, щоб він припинив бити ОСОБА_17 .. ОСОБА_6 припинив бити ОСОБА_17 , та продовжуючи свої хуліганські дії, підійшов до ОСОБА_16 , який лежав на землі і став разом з ОСОБА_5 бити ОСОБА_16 , при цьому наносили множинні удари ногами по різних частинах тулуба, в результаті чого ОСОБА_16 були заподіяні тілесні ушкодження. В цей час до бару підійшла дружина ОСОБА_16 - ОСОБА_21 , яка разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_22 стали вимагати, щоб ОСОБА_20 , ОСОБА_5 припинили бити ОСОБА_16 , але вони спочатку на зауваження не відреагували, а тільки через деякий час вони припинили бити ОСОБА_16 .. Далі після того як, ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , пішли від ларька-бару і прийшли додому, вони пересіли на належачий ОСОБА_16 автомобіль ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_1 , і спільно з неповнолітнім сином ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , повернулися до ларьку-бару. Під`їхавши до бару вони вийшли з автомобіля і стали підходити до бару, в цей час з бару вийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_6 продовжуючи свої хуліганські дії, підійшов до потерпілого ОСОБА_16 і умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, наніс удар головою в обличчя ОСОБА_16 а потім став наносити чисельні удари кулаками в обличчя і в тулуб, від чого той зігнувся і прикрив руками своє обличчя, а ОСОБА_27 схопив руками ОСОБА_16 за голову і головою ОСОБА_16 вдарив об своє коліно, від чого той упав на землю, після чого ОСОБА_28 завдав кілька ударів ногами в тулуб і в голову ОСОБА_16 ОСОБА_21 ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 стали кричати,і щоб ОСОБА_6 припинив бити ОСОБА_16 , але той с початку на їх зауваження не реагував, а лише через кілька хвилин перестав бити ОСОБА_16 , Коли ОСОБА_6 став бити ОСОБА_16 то до них підійшов ОСОБА_24 і він зробив зауваження ОСОБА_6 , але ОСОБА_18 , з ОСОБА_9 і ОСОБА_29 навмисно безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства що супроводжується особливою зухвалістю, будучи в стані алкогольного сп`яніння; почали бити ОСОБА_24 , наносили чисельні удари кулаками в тулуб ОСОБА_24 , від чого потерпілий ОСОБА_24 впав на землю, після чого ОСОБА_9 продовжуючи свої хуліганські дії, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, став наносити численні удари ногами по різних частинах тулуба і в голову ОСОБА_24 , В результаті чого потерпілому ОСОБА_24 були заподіяні тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 314 від 30.04.2002 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_17 , 29 років встановлені ушкодження у вигляді синців, саден обличчя.

2. Зазначені ушкодження заподіяні тупим предметом.

3. Ступінь загоєння вказує на їх заподіяння незадовго до огляду, можливо 31.03.2002 року.

4. Пошкодження у ОСОБА_17 не тягнуть розлад здоров`я більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до категорії Легкі тілесні ушкодження, які не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку експерта № 420 від 29.05.2002 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_16 , 38 років встановлені ушкодження у вигляді перелому грудини, перелому 6-го ребра зліва, перелом кісток носа, струс головного мозку.

2. Зазначені ушкодження заподіяно тупими предметами.

3. Ступінь загоєння ушкоджень вказує на їх заподіяння незадовго до огляду, можливо 31.03.2002 року.

4. Пошкодження у ОСОБА_16 , не мають ознак тяжкого тілесного ушкодження у зв`язку з відсутністю небезпеки для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я більше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм відносяться до категорії Середньої тяжкості.

Згідно висновку експерта № 439 від 04.06.2002 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_24 , 34 років встановлені ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани області чола.

2. Зазначені ушкодження заподіяні тупим предметом.

3. Ступінь загоєння ушкоджень вказує на їх заподіяння незадовго до надходження в стаціонар, можливо 01.04.2002 року.

3. Пошкодження у ОСОБА_24 , тягнуть розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом розладом здоров`я.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білгород - Дністровський Одеської області, українець, громадянин України, судимий, 28.03.2001 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ст.ст. 140 ч.2, 81 ч.2, 118 ч.2, 145 ч.-1, 42 КК України, з середньою спеціальною освітою; проживає: АДРЕСА_1 , 08.02.2013 ОСОБА_5 заочно було повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Допитати в якості підозрюваного ОСОБА_5 не виявилося можливим, оскільки місце знаходження останнього не відоме.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними кримінальному провадженні доказами.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 з місця постійного проживання зник, та місцезнаходження його до наступного часу невідоме.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, санкція за котрий передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Органом досудового розслідування подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконно впливати на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувається від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, потерпілих, також перешкоджати розслідуванню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому просила клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримала, просила суд його задовольнити.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши надані на обґрунтування клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 2 статті 187 КПК України встановлено, що якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Положенням ч. 4 ст. 189 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачається, слідчими СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування, у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510 від 28.12.2012, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

08.02.2013 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеської області капітан поліції ОСОБА_30 за погодженням прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_31 складено підозру у вказаному кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеської області капітана поліції ОСОБА_30 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук від 08.02.2013 досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000510 від 28.12.2012 зупинено, ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Слідчими суддями Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області неодноразовр постановлялися ухвали про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Однак, станом на 27.01.2026 місцезнаходження підозрюванго ОСОБА_5 невідомо.

В той же час, як вбачається з даних повідомлення про підозру, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яке виразилось у хуліганстві, тобто грубому порушеннігромадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України віднесене до категорії нетяжких злочинів.

Положеннями ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минуло п`ять років, у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

В той же час, з доданих до клопотання матеріалів, як і під час судового засідання, слідчим суддею не встановлено документів, які б свідчили, що ОСОБА_5 , після оголошення його в розшук у зв`язку з ухиленням його від досудового розслідування, був притягнутий до кримінальної відповідальності, що у свою чергу свідчило б про переривання строків давності.

Так, положеннями ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких віднесені законність (ст. 9 КПК України), змагальність (ст. 22 КПК України) та диспозитивність (ст. 26 КПК України).

Згідно зі ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України та Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ст. 22 КПК України зміст змагальності у кримінальному провадженні полягає у самостійному обстоюванні сторонами їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів передбаченими КПК засобами.

Диспозитивність, яка визначена ст. 26 КПК України, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Суд, у свою чергу, відповідно до положення ч.6 ст.22 КПК України зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У той же час, принцип змагальності, у силу ст. 22 КПК України, саме на особу, яка звернулася з клопотанням, покладає обов`язок обстоювання її правової позиції, доведення обставин, які вона вважає порушенням відповідних прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, враховуючи, що з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, минуло понад п`ятнадцять років, а прокурором не надано слідчому судді даних, які б свідчили, що до закінчення строку притягнення до кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив новий злочин, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_32 про дозвіл на затримання з метою приводу необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.187-190, 309, 372 КПК України 49 КК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А:

у задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000510 від 28.12.2012, про дозвіл на затримання з метою приводу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1