Справа № 167/1337/25
Номер провадження 1-кп/167/40/26
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

10 лютого 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001423 від 10.04.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.407, ч.1 ст.152, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),

в с т а н о в и в:

28.11.2025року до Рожищенського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесений до ЄДРДР за №0001423 від 10.04.2025 року , про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.407, ч.1 ст.152, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді ОСОБА_1 (ас 18), яка ухвалою від 02.12.2025 року призначила підготовче судове засідання (ас 19).

У підготовчому судовому засіданні, заслухавши: прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілу та її представника, вивчивши обвинувальний акт, розглянувши: клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору, скаргу сторони захисту на бездіяльність слідчого та прокурора, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

1.Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору.

Захисник обвинуваченого в підготовчому засіданні подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи клопотання тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті зазначений слідчий СВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , який ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.10.2025 року у справі №158/1673/25 (провадження №1-кс/0158/957/25 було відведено від досудового розслідування кримінального провадження №000372 від 08.06.2025 року за ч.1 ст.152 КК України, яке 30.10.2025 року було об`єднано з кримінальним провадженням №0001423 від 10.04.2025 року.

Крім того, обвинувальний акт не відповідає реєстру досудового розслідування: в пунктах 24-25 не відображено час проведення відповідних процесуальних дій; в пунктах 1, 2, 29, 32 в якості процесуальних рішень вказано «Внесення відомостей до ЄРДР», хоча такі дії не є процесуальними рішеннями; незаконним є посилання в пунктах 11-14, 16, 18, 22-23, 36-37, 42 як на процесуальні рішення, прийняті в рамках даного кримінального провадження, на відповідні висновок експерта, повідомлення та клопотання, чим помилково слідчим ототожнені процесуальні дії та процесуальні рішення; слідчим прийняті слідчим суддею рішення за наслідком розгляду клопотань сторони обвинувачення в реєстрі зафіксовано неналежним чином, оскільки в ньому відсутня інформація стосовно їх реквізитів; наявна неповнота реєстру матеріалів досудового розслідування.

Виявлені недоліки в реєстрі матеріалів досудового розслідування є суттєвими.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, захисник просить повернути обвинувальний акт прокурора на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Заслухавши: захисника і обвинуваченого, які клопотання підтримали; прокурора і потерпілу та її представника, які просили у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши документи, долучені захисником до клопотання (т 1: ас 160-163), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд має повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення i яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 KПK України.

Положеннями ст.291 KПK України законодавець встановив процесуальний порядок складання обвинувального акта у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їx має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акта. Будь - яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, що його подано до суду першої інстанції, законодавцем не визначено.

У листі Вищого спеціалізованого суду України від 03.10.2012 №223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі - лист Вищого спеціалізованого суду України) зазначено, що суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні одне з таких рішень, а саме на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному, у документах заведено недопустиму натуралізацію опису злочину, вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їx самостійно) чи не затверджені прокурором, до них не долучено передбачені законом додатки.

Встановлено, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст.291 КПК України, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України наявні усі необхідні реквізити обвинувального акта, зазначені у його тексті слідчим та прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які встановлені під час досудового розслідування, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону i статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання самого обвинувачення.

Всі ці відомості містяться в обвинувальному акті, а незгода сторони захисту із зазначенням в обвинувальному акті слідочого ОСОБА_8 , а також невідповідність, на думку захисника, долученого до обвинувального акту в цьому кримінальному провадження реєстру матеріалів досудового розслідування, не може вважатись тими недоліками, які можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Суд зауважує, що безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призведе до порушення судом першої інстанції вимог ст.28 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Таким чином, вказані захисником підстави для повернення обвинувального акта прокурору, не можуть вважатись недоліками, які б перешкодили призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки вони є предметом розгляду під час здійснення судового провадження та мають бути вирішені під час ухвалення остаточного судового рішення в даному провадженні, коли суд у нарадчій кімнаті надасть оцінку всім зібраним доказам та буде вирішувати питання про їх належність і допустимість.

2.Скарга сторони захисту на бездіяльність слідчого та прокурора.

Захисник обвинуваченого в підготовчому засіданні подав скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора, яка мотивована тим, що слідчий не виконав заявленого залученим органом досудового розслідування судово-медичним експертом клопотання про надання матеріалів кримінального провадження для проведення експертизи, а прокурор не звернув на це увагу і скерував обвинувальний акт до суду також за відсутності результатів проведення призначеної у кримінальному провадженні обов`язкової експертизи.

Крім того, бездіяльність прокурора також полягає у неналежному виконання вимог ст.290 КПК України, зокрема стороні захисту не було відкрито всі матеріали кримінального провадження, що свідчить про цілеспрямоване приховування стороною обвинувачення значної кількості джерел фактичних даних від сторони захисту.

Заслухавши: захисника і обвинуваченого, які скаргу підтримали; прокурора і потерпілу та її представника, які просили у задоволенні скарги відмовити, дослідивши документи, долучені захисником до скарги (т 2: ас 174-222), суд зазначає наступне.

Положеннями ч.2 ст.303 КПК України, на які посилається захисник при подачі до суду скарги щодо бездіяльності слідчого та прокурора, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, положення ч.2 ст.303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це указує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до глави 27 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

При цьому завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, тобто суд позбавлений можливості досліджувати докази кримінального провадження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду.

Статтею 315 КПК України визначені ті питання, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду. Зокрема: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Вищий антикорупційний суд в ухвалі від 12 лютого 2020 року (справа № 757/23925/17) зазначив, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

Оцінка судом під час підготовчого судового засідання законності проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого (детектива) чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

У зв`язку із цим, розгляд судом відповідних доводів сторони захисту, наведених у скаргах можливий лише на стадії судового розгляду, під час якого суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Судом встановлено, що скарги, подані захисником, стосуються лише процесуальних дій та рішень прокурора, слідчого, які були вчинені та прийняті ними в ході досудового розслідування дного кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, відповідно розгляд скарг захисника на процесуальні рішення прокурора (-ів) та слідчого (-их) підлягають розгляду в ході дослідження матеріалів кримінального провадження на стадії судового розгляду, з наданням сторонами кримінального провадження пояснень та доказів відповідно до принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Відтак скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора, подану захисником обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні, суд вважає такою, що подана передчасно та задоволенню не підлягає.

3. Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу. Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3

09.02.2026 року захисник подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, яке мотивоване тим, що прокурором жодного із можливих доказів наявності та продовження існування в тому ж об`ємі, що і при обранні запобіжного заходу, передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків не надано. Обвинувачений: має міцні соціальні зв`язки та постійне місце реєстрації і проживання; за місцем проживання та ув`язнення характеризується позитивно; не перешкоджав досудовому розслідуванню. Відсутні факти переховування обвинуваченого чи впливу на свідків та потерпілу.

Враховуючи вищенаведене, захисник просить: у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовного обвинуваченого відмовити; змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або заставу із покладенням обов`язків.

10.02.2026 року прокурор Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подав клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у провадженні.

Обгрунтовуючи ризик, зазначений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, встановлені вагомі докази про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Це вказує на те, що обвинувачений усвідомлює можливість засудження до реальної міри покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватим та з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду.

Обгрунтовуючи ризик, зазначений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, із доказів вчинення ОСОБА_3 злочинів є показання потерпілої і тому, якщо не застосувати до обвинуваченого запобіжного заходу, то ОСОБА_3 матиме можливість незаконно впливати на потерпілу шляхом умовляння, погрози або підкупу надати суду недостовірні покази, що негативно вплине на хід та результати судового розгляду.

Враховуючи те, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 20.02.2026 року, а до цього часу розглянути обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні не виявиться за можливе, тому необхідно продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши: захисника і обвинуваченого, які клопотання сторони захисту підтримали, а у задоволенні клопотання сторони обвинувачення - відмовити; прокурора і потерпілу та її представника, які просили у задоволенні клопотання сторони захисту відмовити, а клопотання сторони обвинувачення підтримали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом статтей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого (підозрюваного), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Рожищенським районний судом Волинської області не розпочато судовий розгляд по суті у кримінальному провадженні №0001423 від 10.04.2025 року, не досліджено жодного доказу, не заслухано показання обвинуваченого, якщо він виявить бажання давати показання. Тобто, в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування і продовження стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років позбавлення волі. Така обставина може спонукати ОСОБА_3 : переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків.

В підготовчому судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд доходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, зокрема: особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

На думку суду, обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 є достатніми для переконання, що існують передбачені пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування і продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалами слідчого судді і суду, та знайшли своє підтвердження у даному підготовчому судовому засіданні, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою та будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Стороною захисту не доведено і не надано суду доказів, які б підтверджували доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, або неможливості застосування до нього запобіжного заходу, про який просить у клопотанні сторона обвинувачення.

Згідно ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років позбавлення волі, не є особою похилого віку, не працює, не одружений, непрацездатних осіб на утриманні немає, при цьому є достатні підстави вважати, що вказана особа, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, що безумовно також свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора підставне та підлягає до задоволення.

Крім того, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому з урахуванням положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, підстави для визначення розміру застави відсутні, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, заслухавши всіх учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання і скарги сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд доходить висновку, що слід призначити обвинувальний акт до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення, у порядку статтей 468-475 КПК України, до суду не надійшло.

Підстав для закриття кримінального провадження суд не вбачає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Рожищенському районному суду Волинської області.

Враховуючи те, що немає підстав для прийняття рішень, визначених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, суд доходить висновку, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001423 від 10.04.2025 року.

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 2, 3 ч.2 ст.27 КПК України, кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи.

Прокурор в підготовчому засіданні просить здійснювати судовий розгляд у закритому судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить виснову, що розгляд даного кримінального провадження слід здійснювати у закритому судовому засіданні, у зв"язку з розглядом справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а такожз метою запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи, із забезпеченням під час судового розгляду повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та відеофіксації.

Згідно ч.2 ст.314-1 КПК України, досудова доповідь стосовно ОСОБА_3 не складається.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 303, 314-316, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого та прокурора - відмовити.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 - відмовити.

Клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів - до 10 квітня 2026 року включно.

Строк продовження тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали 10 лютого 2026 року.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001423 від 10.04.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.407, ч.1 ст.152, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, у закритому судовому засіданні на 18.02.2026 року о 10 год 00 хв, яке відбудеться в залі судових засідань у приміщенні Рожищенського районного суду Волинської області за адресою: місто Рожище, вулиця Грушевського, 4, зал судових засідань № 1.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати: прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілу та її представника.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити в Державну установу «Луцький слідчий ізолятор».

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду в решті частин оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок або на ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Дата і час оголошення повного тексту ухвали суду: 13.02.2026 року о 15 год 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1