Справа № 202/657/26
Провадження № 1-кс/202/646/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

29 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання слідчого слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2026, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.369, ч.5 ст.27, ч.4 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2026 слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 23 січня 2026 року приблизно 12.00 годині, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді командира 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованої в населеному пункті АДРЕСА_1 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, самовільно залишив місце несення служби вказаного батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого в населеному пункті АДРЕСА_1 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану) та почав проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та був відсутній до 12.22 години 23.01.2026, поки не був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

23.01.2026 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , цього ж дня їм повідомлено про підозру.

23.01.2026 під час особистого обшуку у ОСОБА_4 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07», imei1: НОМЕР_2 imei2: НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 23.01.2026 вилучений мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, з метою проведення експертиз, збереження вилучених предметів, які є речовими доказами у кримінальному провадження та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти арешт на вказане майно, оскільки в разі повернення його є достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може значно перешкодити кримінальному провадженню.

Просив слідчого суддю накласти арешт на вказане майно.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду клопотання прокурор, слідчий, власник майна у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч.1 ст172 КПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.5 ст.27, ч.4 ст.408 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Приписами ч.10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 23.01.2026, виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07», imei1: НОМЕР_2 imei2: НОМЕР_3 .

23.01.2026 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Частиною 4 статті 408 КК України передбачена відповідальність за дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, а отже, твердження слідчого під час звернення із клопотанням про арешт майна про те, що зазначене у клопотання майно може бути використане у кримінальному провадженні як доказ, належним чином підтверджена допустимими в розуміння ст.86 КПК України доказами.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберігали на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

На час розгляду клопотання доведено, що зазначене у клопотання майно, відноситься до предметів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а тому вимоги про накладення арешту підлягають задоволенню з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, ч. 2 ст. 167, ч.2 ст. 168, ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07», imei1: НОМЕР_2 imei2: НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_7