Провадження № 1-кс/204/3256/25
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001272 від 10 листопада 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дергачі, Харківської області, громадянин України, з середню спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні нікого не маючого, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 військової служби по мобілізації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001272 від 10 листопада 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділенням відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001272 від 10 листопада 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у тому, що вчинив кримінальні правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, передбачене ст. 289 КК України, а також корисливий злочин проти власності, передбачений ст. 186 КК України, за попередньою змовою групою осіб разом із військовослужбовцем ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , посада встановлюється, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин. Однак, в порушення зазначених вимог законодавства, 10.11.2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 сумісно із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в лісосмузі за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, біля буд. 60 (біля заводу Альбатрос). Знаходячись за вищевказаною адресою, у зазначений час, у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник єдиний спільний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом Geely Еmgrand EС 7 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , яким на законних підставах користувався ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Так, приблизно о 16 год. 00 хв. (більш точний час під час розслідування не встановлений) 10 листопада 2025 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи малозначний привід, діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль, з метою подолання можливого опору із боку ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, а саме: наніс удар рукою, стиснутою в кулак лівої руки в ділянку обличчя ОСОБА_8 зліва від лівого ока, після чого, ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль, двома руками штовхнув потерпілого ОСОБА_8 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. В подальшому продовжуючи застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я особи ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль, сів на потерпілого та завдав один удар правою рукою, стиснутою в кулак в ділянку обличчя, після чого ОСОБА_7 , діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль, предметом схожим на шкіряний ремінь армійського типу, зв`язав дві ноги між собою ОСОБА_8 , та предметом, схожим на викрутку із заточеним металевим кінцем наніс два удари в ділянку нижньої частини лівої ноги голені. Після чого, продовжуючи застосування насильства, що не є небезпечним для здоров`я життя та здоров`я особи, ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль, взяв у руки предмет, схожий на викрутку із заточеним металевим кінцем та почав демонстративно замахуватись вищевказаним предметом в бік потерпілого з метою залякування останнього, при цьому словесно висловлюючи свої злочинні наміри щодо незаконного заволодіння транспортним засобом та подальшої передачі його на потреби Збройних Сил України, про що зробили відповідний аудіозапис на мобільний телефон. В подальшому, з лівої кишені куртки потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль, забрав ключ для запалення від транспортного засобу марки Geely Еmgrand EС 7 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . Висловивши намір незаконного заволодіння чужим транспортним засобом, підкріплюючи свої вимоги словесними погрозами, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів, разом з ОСОБА_8 попрямували в бік зазначеного транспортного засобу, при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_5 утримували останнього поперед себе. Не доходячи до вищевказаного автомобіля, ОСОБА_8 користуючись тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 недостатньо приділяють увагу його утриманню шляхом ривку втік з від останніх. В той час, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів, всупереч волі належного власника (користувача), не маючи будь якого права на володіння, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом, відчинив транспортний засіб, шляхом зняття з сигналізації, та ключем який вилучив у ОСОБА_8 запустив двигун, та спільно з ОСОБА_7 керуючи транспортним засобом Geely Еmgrand EС 7 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , поїхали в бік вулиці Будівельників, тим самим залишили місце вчинення кримінального правопорушення. Поїхавши з місця події, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , таким чином з місця події зникли, завдавши тим самим ОСОБА_8 майнову шкоду, розмір якої становить. Крім цього, 10.11.2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 сумісно із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в лісосмузі за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, біля буд. 60 (біля заводу Альбатрос). Так, приблизно о 16 год. 00 хв. (більш точний час під час розслідування не встановлений) 10 листопада 2025 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи малозначний привід, діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів щодо заволодіння транспортним засобом, виконуючи відведену йому роль, з метою подолання можливого опору із боку ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, а саме: наніс удар рукою, стиснутою в кулак лівої руки в ділянку обличчя ОСОБА_8 зліва від лівого ока, після чого, ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль, двома руками штовхнув потерпілого ОСОБА_8 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. В подальшому продовжуючи застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я особи ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів щодо заволодіння транспортним засобом, виконуючи відведену йому роль, сів на потерпілого та завдав один удар правою рукою, стиснутою в кулак в ділянку обличчя, після чого ОСОБА_7 , діючи умисно у групі осіб із корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль, предметом схожим на шкіряний ремінь армійського типу, зв`язав дві ноги між собою ОСОБА_8 , та предметом, схожим на викрутку із заточеним металевим кінцем наніс два удари в ділянку нижньої частини лівої ноги голені. Після чого, продовжуючи застосування насильства, що не є небезпечним для здоров`я життя та здоров`я особи, ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль щодо заволодіння транспортним засобом, взяв у руки предмет, схожий на викрутку із заточеним металевим кінцем та почав демонстративно замахуватись вищевказаним предметом в бік потерпілого з метою залякування останнього, при цьому словесно висловлюючи свої злочинні наміри щодо незаконного заволодіння транспортним засобом та подальшої передачі його на потреби Збройних Сил України, про що зробили відповідний аудіозапис на мобільний телефон. Знаходячись за вищевказаною адресою, у зазначений час, в ході заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння мобільний телефон марки HTC металевого кольору, яким на законних підставах володів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, в умовах воєнного стану, використовуючи малозначний привід, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його злочинні дії будуть явними для потерпілої ОСОБА_8 та сторонніх осіб, того ж дня, перебуваючи в зазначеному місці, користуючись тим, що з кишені потерпілого випав мобільний телефон марки HTC металевого кольору, ОСОБА_5 своєю рукою забрав належний потерпілому мобільний телефон та поклав до себе у кишеню штанів та, доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, маючи можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_8 , сума якої встановлюється. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Солдату ОСОБА_5 , в порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України. Підозра відносно солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 10.11.2025; протоколом огляду місця події від 10.11.2025; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 10.11.2025; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_9 від 10.11.2025; протоколом огляду предмету - телефону ОСОБА_5 від 11.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.11.2025; протоколом огляду предмету - телефону ОСОБА_10 від 10.11.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду телефона підозрюваного ОСОБА_7 від 11.11.2025; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування в їх сукупності. Крім того, із врахуванням критеріїв обґрунтованості підозри, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України. Аналізуючи зібрані докази, орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що саме солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , причетний до скоєння вищевказаного злочину. Також, проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, досудове розслідування приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останнім тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та в п. 1, 2, 4, 10 ст.178 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) Можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, враховуючи той факт, що у місті Дніпро, солдат ОСОБА_5 не має будь якої рухомої/нерухомої власності, тощо, останній може безперешкодно, покинути територію міста Дніпра, переслідуючи мету не бути притягнутим до кримінальної відповідальності та не бути засудженим у подальшому. 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, підозрюваний ОСОБА_5 може вчиняти дії, пов`язані намаганнями із знищенням матеріально технічних об`єктів, які містять на собі ознаки злочини, які на даний час ще не перебувають у володіння / користування сторони обвинувачення. 3) Незаконно впливати на свідка, потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні. Крім того, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо незаконного впливу підозрюваного солдата ОСОБА_5 на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні. Так, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вичинив зазначені кримінальні правопорушення із застосуванням фізичної сили та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому, тому існує ризик вчинення повторних таких дій щодо потерпілого, а також свідків у провадженні, оскільки є фізично розвинутим, чинним військовослужбовцем, проходив обов`язкову військову підготовку, має навики рукопашного бою. 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у змові із іншим підозрюваним намагатись ускладнити встановлення обставин кримінального правопорушення, визначення ролей кожного у його вчиненні, виконання виконавцями конкретних дій у групі задля досягнення єдиної мети. 5) Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Також, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний солдат ОСОБА_5 на теперішній час перебуває не у військовій частині за місцем несення служби без законних підстав, що є підставою вважати що ОСОБА_5 є особою, яка зневажливо ставиться до норм чинного кримінального процесуального законодавства України, а тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки даний злочин вчинено із підстав користі, а також із застосуванням фізичної сили та заподіянням тілесних ушкоджень. Таким чином, орган досудового розслідування аргументовано вважає, що солдат ОСОБА_5 набувши статусу підозрюваного у даному провадженні, усвідомлюючи невідворотність покарання, може знову вчинити аналогічні, або інші кримінальні правопорушення, оскільки, як вважає сторона обвинувачення, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, наявність процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні може не зупинити вчиняти злочини. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку дій підозрюваного, вчинених в умовах воєнного стану, досудове розслідування приходить до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, не призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо підозрюваного у вчинені тяжкого злочину визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На думку органу досудового розслідування та прокурора застава навіть у розмірі 00 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде співмірним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили відмовити у задоволені клопотання, та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з тримаям під вартою.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, вивчивши письмові заперечення та додаті матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та у вчинені кримінального правлпорушення, предбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого та експертів у цьому ж кримінальном проваджені, перешкоджати кримінальному провадженю іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного стороком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У зв`язку з наведеним, враховуючи майновий стан особи підозрюваної, до неї слід застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, що буде достатнім для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України .

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001272 від 10 листопада 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 08 січня 2026 року.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави підозрюваний ОСОБА_5 , встановленої у розмірі 242 240,00 гривень, вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 08.01.2026 року, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- утримувати від спілкування зі свідками, потерпілим та іншим підозрюваними;

- здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід з накладенням грошового стягнення в розмірі до двох розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1