Справа № 286/4672/25
Провадження № 1-кп/286/96/26
У Х В А Л А

19.01.2026 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

інспектора ювенальної превенції ОСОБА_9 ,

психолога ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Овручі клопотання начальника Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, студента Овруцького професійного ліцею, не судимого, від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000177 від 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2025 pоку близько 17 години, на зупинці неподалік 12 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Житомирській області, що по вул. Богдана Хмельницького, 51, ОСОБА_7 побачив як неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на великій швидкості рухався по вулиці на мотоциклі, порушуючи громадський порядок, у зв`язку із чим зробив йому зауваження.

Будучи невдоволеним поведінкою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 зупинився неподалік та в останнього виник умисел на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій протиправний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_4 умисно, грубо порушуючи громадський порядок, розуміючи, що він перебуває в громадському місці, ігноруючи встановлені в суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, використовуючи як малозначний привід для конфлікту той факт, що ОСОБА_7 зробив йому зауваження, демонструючи власну зверхність, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, вираженою в заподіянні тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому один удар кулаком руки в обличчя, від якого останній впав на землю та ОСОБА_4 наніс не менше двох ударів правою ногою по тулубу ОСОБА_7 , який лежав на землі, внаслідок чого заподіяв йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоорбітальній ділянці, синця в правій навколоорбітальній ділянці, крововиливу в склеру правого очного яблука по зовнішній поверхні; забою м`яких тканин на рівні лівої реберної дуги по передній паховій лінії.

Своїми умисними діями, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, неповнолітній ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

30.12.2025 до суду надійшло клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового правопорушення. Крім цього, просить суд врахувати як пом`якшуючу обставину участь неповнолітнього у програмі медіації.

Неповнолітній ОСОБА_4 щодо застосування до нього примусових заходів виховного характеру, не заперечував. При цьому, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що він їхав на мотоциклі і побачив чоловіка, який вийшов на проїздну частину і почав замахуватись. Потерпілий його штовхнув, потім вони почали говорити і він наніс потерпілому перший удар ляпасом. Потерпілий впав, а він його ногою стукнув два рази. По дорозі в поліцію, знайомі потерпілого почали пихати його. Вибачався перед потерпілим багато разів.

Захисник ОСОБА_6 , законний представник та інспектор ювенальної превенції також просили задовольнити клопотання.

Потерпілий та його захисник в судовому засіданні також не заперечували щодо застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, при цьому потерпілий не погодився з поясненнями неповнолітнього, вказавши, що останній дав йому ляпаса не один раз. По дорозі в поліцію ОСОБА_4 вибачався перед ним, але вважає, що у останнього не має щирого каяття.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України.

Дана норма закону України про кримінальну відповідальність кореспондується зі ст. 497 КПК України, якою регламентований порядок застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру.

Згідно ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 що передбачене ч.1 ст.296 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Неповнолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення кримінального правопорушення йому виповнилось 17 років.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України, настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_4 досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.1 ст.296 КК України.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання оголошеної підозри та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 296 КК України, повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального проступку, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Неповнолітній ОСОБА_4 , його законний представник та потерпілий взяли участь у медіації, про що свідчить договір про проведення медіації №1 від 02.01.2026 року.

Разом з тим, судом були досліджені дані про особу ОСОБА_4 , який здобуває освіту на 3-му курсі Овруцького професійного ліцею, де характеризується позитивно; за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та застосування до нього на підставі ч. 1 ст. 97 КК України примусових заходів виховного характеру, що передбачені положеннями ч. 2 ст. 105 КК України.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених даних про особу, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передати під нагляд матері - ОСОБА_5 , до його повнолітня.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 314, 498, 499, 501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру на підставі ч.1 ст.97 КК України.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передати під нагляд матері - ОСОБА_5 , до його повнолітня.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписом із камер відеоспостереження 12 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Житомирській області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Овруцький районний суд Житомирської області.

Суддя ОСОБА_1