В И Р О К

іменем України

Справа №377/512/24

Провадження №1-кп/377/6/25

29 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ( в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

захисника -адвоката ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( далі- ЄРДР) 01 червня 2024 року за № 0000030 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Челябінськ, Росія, громадянки України, з повною вищою освітою, заміжньої, яка працює на посаді фахівця з публічних закупівель експертного рівня відділу закупівель та договірних робіт ДСП «Чорнобильська АЕС», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення, яке визнано судом доведеним в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, за таких обставин.

01 червня 2024 року, близько 07 години 45 хвилин, ОСОБА_10 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, поблизу будинку №4 Єреванського кварталу м.Славутича Вишгородського району Київської області, в ході словесної сварки з ОСОБА_12 , на ґрунті неприязних стосунків вирішила заподіяти останній тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_10 у вказаний вище час, перебуваючи за вказаною вище адресою, кулаком правої руки нанесла ОСОБА_12 не менше шести ударів в область голови та обличчя.

У результаті протиправних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден слизової оболонки нижньої губи та саден перенісся, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідальність за цей кримінальний проступок передбачена частиною 1 статті 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_10 під час допиту її в судовому засіданні свою вину не визнала та показала, що у 2023 році в офісі ДСП «Чорнобильська АЕС», де вона працює та на той час працювала ОСОБА_12 , з якою вона раніше не була знайома, сталась ситуація, за якої, коли вона в коридорі офісу розмовляла по телефону, в цей час на неї, тримаючи в руках телефон, йшла ОСОБА_12 та інший працівник ОСОБА_13 . Вона була вимушена відступити назад. ОСОБА_13 вибачилась, а ОСОБА_12 їй грубо відповіла: «Свободна». Після цього показала їй пальцем непристойний жест, на що вона зробила ОСОБА_12 зауваження, що та не дуже добре розмовляє із співробітниками. У кінці травня 2024 року також виникла ситуація, коли вона зайшла до рецепції офісу, то почула як ОСОБА_12 обізвала її «кобилою». Вона припустила, що остання підозрює її у зв`язках із її чоловіком. 01 червня 2024 року, близько 07 години 40 хвилин, вона йшла на ринок, біля т-образного перехрестя на зустріч їй рухалась ОСОБА_12 . Побачивши ОСОБА_12 , вона напружилась та розхвилювалась, хотіла пройти так, щоб та її не чіпала, тому вирішила застосувати психологічний прийом, а саме посміхатися всьому. Вона дивилась у небо і посміхалась небу. Коли пройшла повз ОСОБА_12 , то почула як та звернулась до неї, назвавши її непристойним словом, яким характеризують жінку з низькою соціальною відповідальністю, а пройшовши далі сказала: «Розберемся», та після цього висловилась нецензурними словами. Вона повернулась та побачила, що ОСОБА_12 йде на неї. У руках у ОСОБА_12 були пакети-майки, а не плечі сумка. У неї також була сумка-шопер, в якій знаходився гаманець та телефон. Вона підійшла до ОСОБА_12 на відстань близько 0,5 м і запитала, чому та назвала її кобилою та непристойним словом, почала називати прізвища інших людей, з якими в ОСОБА_12 виникали конфлікти. В цей час ОСОБА_12 переклала з однієї руки в другу всі пакети, звільнила ліву руку, розмахнулася нею та різко вдарила її в область скроні з правої сторони обличчя, в результаті чого в неї потемніло в очах, а коли просвітліло, при цьому свідомість не втрачала, вона почала правою рукою відштовхувати від себе ОСОБА_12 в плече, передпліччя, спину. Від удару ОСОБА_12 її відкинуло і вона пошкодила спину. Потерпілу вона не била, тільки відштовхувала та захищалась. Не знає від чого у потерпілої утворились тілесні ушкодження, сама подія тривала близько 3-5 секунд і за цей проміжок часу вона не могла нанести їй шість ударів. На обличчі в ОСОБА_12 жодного садна чи синця не було. Потім ОСОБА_12 подивилась на її обличчя, щось там побачила, і пішла. Вона теж повернулась і пішла на ринок. У вітрині магазину побачила, що в неї було подряпане лице. Вона зателефонувала своєму чоловікові, юристу та ОСОБА_14 , яким повідомила про вказаний інцидент, потім вона звернулась із заявою до поліції. Після 01.06.2024, у понеділок наступного тижня, ОСОБА_15 повідомила їй про те, що була свідком зазначеної події. Після подій 01.06.2024 вона знаходилась на лікарняному, а коли вийшла, звернулась за місцем роботи до начальника управління кадрами з метою розгляду питання щодо ОСОБА_12 на дисциплінарній комісії. У судових дебатах повідомила, що ОСОБА_12 неодноразово провокувала її образливими висловлюваннями через її походження з країни-агресора.

Не дивлячись на те, що обвинувачена ОСОБА_10 не визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, її винуватість у вчиненні інкримінованого діяння за вказаних обставин доведена даними, отриманими з показань потерпілої, свідків сторони обвинувачення, висновку експерта, досліджених у судовому засіданні документів та речових доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що в суботу 01.06.2024 зранку вона поверталась до дому з ринку. Коли йшла біля одного з будинків Єреванського кварталу м.Славутича, за декілька метрів на зустріч їй йшла ОСОБА_10 , яка, пройшовши біля неї, казала щось недоброзичливе, дивлячись їй в очі, сміялась. Було не зрозуміло, що саме вона говорила. Поряд нікого не було, тому вона зрозуміла, що така поведінка ОСОБА_10 була направлена в її сторону. Вона зупинилась на відстані близько 7 м від ОСОБА_10 , повернулась в її сторону та запитала, чому та постійно з неї насміхається, що такого вона їй зробила. ОСОБА_10 теж повернулась та швидко підійшла до неї. ОСОБА_10 звернулась до неї російською мовою і почала казати образливі слова стосовно її зовнішності, що начебто з неї сміються люди, що все що вона каже, їй вже розповідають. Вона в цей час стояла на місці, поведінка ОСОБА_10 викликала в неї шок. ОСОБА_10 підійшла до неї впритул, казала образливі слова, жестикулювала руками. В цей час на її лівому плечі висіла сумка-шопер білого кольору, в якій знаходилось 3 кг полуниці та 10 яєць, та менша за розміром шкіряна жіноча сумка коричневого кольору, в правій руці вона тримала великий пакет жовтого кольору, в якому знаходились: 1 кг картоплі, 1 кг кисломолочного сиру, зелень, сало, м`ясо, свіжі огірки та хліб. Вона переклала пакет жовтого кольору з правої руки в ліву руку, а правою рукою поправила сумки, які висіли на її лівому плечі, після чого переклала пакет у праву руку. Оскільки ОСОБА_10 продовжувала її ображати, вона попросила її відійти від неї та почала сама відходити від ОСОБА_10 . У цей момент обвинувачена правою рукою нанесла їй удар в область обличчя, ближче до губи та носу. Вона відходила від неї, але ОСОБА_10 продовжувала наносити їй удари кулаками, потім однією рукою потягнула за волосся, іншою наносила удари кулаком в голову, нанесла не менше шести ударів. Під час нанесення їй ударів ОСОБА_10 вона намагалась відійти від неї та прикритися лівою рукою, піднявши її уверх, таким чином закривалась та захищалась, а ОСОБА_10 тримала її за плече, а правою рукою наносила удари. Вона не наносила ударів ОСОБА_10 . У той момент як вона тікала від ОСОБА_10 та її наздоганяла та вдарила її ногою по стегну. Потім ОСОБА_10 повернулась та пішла. Прийшовши до дому, вона побачила у дзеркалі, що в неї розбите все обличчя, в неї був тяжкий моральний та фізичний стан, чоловік відвіз її до Славутицької міської лікарні, де її оглянув черговий лікар хірург та встановив, що її побили, тому зателефонував у поліцію. В неї був високий артеріальний тиск, лікарі підозрювали струс головного мозку, тому помістили її на стаціонарне лікування. В цей же день вона звернулась із заявою до поліції. Наступного дня після вказаної події, тобто у неділю, вона зателефонувала колезі по роботі ОСОБА_13 та повідомила, що перебуває в лікарні, тому попросила останню виконувати її обов`язки. ОСОБА_13 поцікавилась її здоров`ям та причинами її перебування в лікарні. Вона повідомила, що її побила ОСОБА_10 , била по голові, нозі, удар по якій нанесла, наздоганяючи її. Неприязне ставлення до неї з боку ОСОБА_10 пов`язує з тим, що 31 січня 2023 року з колегою по роботі ОСОБА_13 у коридорі офісу ДСП «Чорнобильська АЕС», де вона працювала на той час, де також працює ОСОБА_10 , вони намагались завершити у телефоні банківську операцію та знаходились у коридорі, де також перебувала ОСОБА_10 , яка розмовляла по телефону. ОСОБА_10 зробила їм зауваження, що вони їй заважають, оскільки вона розмовляє по телефону. Після цього вона зустрічала ОСОБА_10 у коридорі підприємства, та дивилася на неї з насмішкою. У травні 2024 року, коли вона брала на вахті ключ, вона знову зустріла ОСОБА_10 , яка притиснула її до стійки та вдарила у плече та ліктем у бік. Тим, що ОСОБА_10 спричинила їй тілесні ушкодження, остання принизила її, образила, викликала психологічні страждання. Вона не розуміє, чому ОСОБА_10 так до неї ставиться. Потерпіла вказувала, що завжди спілкується українською літературною мовою, ніколи висловлювалась в бік обвинуваченої нецензурною лайкою та не ображала ОСОБА_10 , жодних відносин з нею не підтримувала. Вважає, що обвинувачена надала суду неправдиві показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_16 суду показала, що не була очевидцем події, яка відбулась між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 01.06.2024. Проте, до цієї події ОСОБА_12 більше десяти разів скаржилася їй на поведінку ОСОБА_10 , що та тривалий час чіпляється до неї: своїми рухами, поглядами показує своє негативне ставлення до неї. ОСОБА_12 казала їй, що не може зрозуміти, що хоче від неї ОСОБА_10 . Вперше про конфлікт вона почула, коли їхня колега по роботі ОСОБА_13 допомагала ОСОБА_12 здійснити платіж через мобільний телефон, ОСОБА_10 в той час розмовляла по телефону та казала, що вони їй заважають. Вона знайома з ОСОБА_12 з 2018 року, працювала разом із нею на ДСП «Чорнобильська АЕС», характеризує її як спокійну, врівноважену жінка, яка ніколи не свариться. Після допиту її як свідка під час досудового розслідування ОСОБА_10 за місцем роботи подала заяву про те, що начебто вона займається булінгом (мобінгом). До допиту її як свідка у кримінальному провадженні жодних подібних заяв від ОСОБА_10 не було.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_13 суду показала, що вона не була очевидцем події, яка виникла між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 01.06.2024. Про цю подію їй стало відомо по телефону від ОСОБА_12 , яка зателефонувала їй тоді у вихідний день, який саме вона не пам`ятає, та повідомила, що перебуває в лікарні, тому просила на час її відсутності виконувати її роботу з табелювання. На її питання, що сталося, ОСОБА_12 розповіла, що зранку близько 08 години, коли вона поверталась з ринку м.Славутича, біля Єреванського кварталу зустріла ОСОБА_10 , яка, проходячи біля неї, сміялась їй в обличчя. Тому вона не витримала та, повернувшись в бік ОСОБА_10 , запитала останню, чому вона постійно з неї сміється, якщо хоче щось сказати, то нехай скаже в обличчя. Після цього ОСОБА_10 підійшла до неї та почала ображати її різними словами, після чого побила її, в результаті чого в ОСОБА_12 була розбита губа, піднявся артеріальний тиск і її госпіталізували до лікарні. Після допиту її як свідка, ОСОБА_10 зверталась до керівництва за місцем роботи про притягнення її, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до відповідальності, але вона будь-яких пояснень з цього приводу не надавала. ОСОБА_12 їй і раніше скаржилася на те, що ОСОБА_10 вчиняє провокації щодо неї, не зрозуміло з яких причин сміється їй в обличчя, навмисно штовхає, зачіпляє сумкою. Про це вона їй казала після того, як у 2023 році ОСОБА_12 попросила її на роботі допомогти здійснити платіжну операцію в мережі Інтернет через мобільний телефон, для чого вони вийшли в коридор, де був кращий зв`язок. У той час там стояла ОСОБА_10 , яка зробила їм зауваження з приводу того, що вони не бачать, що вона розмовляє там, де вони знаходились. Після цього вони відійшли в інший бік.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_19 суду показала, що працювала разом із ОСОБА_12 . Вона не була очевидцем події 01.06.2024, яка сталася між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Проте, від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 їй відомо про інцидент, який стався у 2023 році між ОСОБА_12 та не відомою їй жінкою в присутності ОСОБА_13 в коридорі офісу ДСП «Чорнобильська АЕС», які повідомили, що якась жінка їм грубо відповіла. Також вона чула про інцидент, який стався між ОСОБА_12 та тією ж жінкою біля рецепції офісу, але подробиць їй не відомо. Характеризує ОСОБА_12 як врівноважену, спокійну, виховану жінку, яка ніколи нікого не образила.

Вказані показання потерпілої та свідків узгоджуються між собою. Не дивлячись на те, що зазначені свідки не були очевидцями події 01.06.2024, проте з їхніх показань вбачається, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 раніше (до 01.06.2024) виникали конфліктні ситуації з різних причин, які свідчать про формування між обвинуваченою та потерпілою неприязних відносин.

Представник потерпілої в судовому засіданні звертала увагу суду на спробу ОСОБА_10 тиснути на свідків сторони обвинувачення, оскільки після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_10 скаржилась на них за місцем роботи, а також надавала копії протоколів їхнього допиту, на підтвердження чого представник потерпілої надала документи, які досліджені судом у сукупності з іншими доказами, а саме:

- копію адвокатського запиту від 04 грудня 2024 року на ім`я в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС, за даними якого адвокат ОСОБА_9 просила надати інформацію щодо звернення ОСОБА_10 у період часу з 01 червня 2024 року по теперішній час із заявою про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_12 та інших осіб, які є учасниками даного кримінального провадження та чи надавала копії процесуальних документів про проведення слідчих дій, зокрема протоколів допиту свідків, потерпілих, підозрюваної, протоколу огляду місця події тощо ( том 1 а.к.п. 230-231);

- копію відповіді №4776/24 від 05 грудня 2024 року в.о. генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» адвокату ОСОБА_9 про те, що 02.07.2024 ОСОБА_10 звернулась із заявою на ім`я в.о. генерального директора ОСОБА_20 про організацію засідання дисциплінарної комісії з метою розгляду групового мобінгу стосовно неї з боку працівниць ЦЗЕ, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 (том 2 а.к.п.236);

- копію заяви ОСОБА_10 від 02 липня 2024 року на ім`я генерального директора ОСОБА_20 , в якій вона просила організувати засідання дисциплінарної комісії з метою розгляду випадку групового мобінгу стосовно неї з боку працівниць ЦЗЕ, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , оскільки зазначені працівниці ДСП ЧАЕС створили щодо неї напружену, ворожу, образливу атмосферу ( наклепи, поведінка принизливого характеру), яка спрямована на виведення її з психологічної рівноваги, приниження її гідності та професійної репутації, в додатках до заяви зазначені копії сторінок протоколів допиту від 11.06.2024 свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 ( том 1 а.к.п.237);

- копію відповіді №263/24 від 09 липня 2024 року в.о. генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» ОСОБА_21 ОСОБА_22 , згідно з даними якої на її заяву від 02.07.2024 повідомлено, що у наданій нею інформації відсутні ознаки дисциплінарного порушення, тому заява не підлягає задоволенню ( том 1 а.к.п.238).

Надаючи оцінку зазначеним доводам представника потерпілої та наданим на їх підтвердження доказам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, чинне кримінальне процесуальне законодавство України містить пряму заборону використання для обґрунтування судового рішення позасудових показань, крім випадків прямо передбачених в законі.

Протоколи допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 під час досудового розслідування не були предметом дослідження в ході судового розгляду, в обґрунтування цього вироку суд покладає показання вказаних свідків, які безпосередньо були надані ними в суді, тому показання, надані цими свідками під час досудового розслідування, не можуть бути предметом перевірки під час судового розгляду.

В той же час, допитані в судовому засіданні свідки сторони обвинувачення ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , надаючи показання в судовому засіданні та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, надали показання щодо конфліктних ситуацій, які виникали між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , ці показання узгоджуються з показаннями потерпілої, а тому підстав для сумніву в їх достовірності в суду не виникло.

Показання потерпілої та свідків також узгоджуються із безпосередньо дослідженими судом іншими доказами сторони обвинувачення, а саме:

-даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000030, згідно з яким 01 червня 2024 року дізнавачем сектору дізнання Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_12 про нанесення їй ОСОБА_10 01 червня 2024 року, близько 07 години 45 хвилин, на відкритій ділянці місцевості, поблизу будинку №4 Єреванського кварталу м.Славутича Вишгородського району Київської області, на ґрунті неприязних стосунків, в ході словесної сварки, тілесних ушкоджень у вигляді саден слизової оболонки нижньої губи та саден перенісся, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ( том 1 а.к.п.54);

- даними рапорту старшого інспектора чергового відділу поліції №2 ( м.Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 01 червня 2024 року, з якого вбачається, що 01.06.2024 о 13:13 до чергової частини ВП №2 Вишгородського РУП надійшло повідомлення від чергового фельдшера приймального відділення КНП «Славутицька міська лікарня про те, що надавалась медична допомога ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , діагноз: забій м`яких тканин нижньої губи, садна слизової оболонки нижньої губи, садна перенісся, забій м`яких тканин потилиці (том 1 а.к.п. 55);

- даними заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01 червня 2024 року, що зареєстрована в інформаційно- телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ( журналі єдиного обліку) 01.06.2024 за №1223, в якій ОСОБА_12 , звернувшись до Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області в порядку статті 214 КПК України, повідомила про те, що 01.06.2024, близько 07:45, на вулиці, біля будинку №4 Єреванського кварталу м.Славутича

наглядно знайома їй жінка на прізвище ОСОБА_23 на ґрунті неприязних відносин руками нанесла їй удари в область обличчя, внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої губи, саден слизової оболонки нижньої губи, саден перенісся, через що вона звернулась за медичною допомогою та була госпіталізована в стані артеріальної гіпертензії ( том 2 а.с. 56-58);

-даними супровідного листа №01-12/1125 від 06 червня 2024 року, відповідно до якого на запит начальника сектору дізнання ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 05.06.2024 виконавчим комітетом Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на СD-R диску надано копію відеозаписів з камери міської системи відеоспостереження «Безпечне місто» м.Славутич, розташованої на будівлі за адресою: м.Славутич, Привокзальна площа, будинок №5, яка спрямована на будинок № 4 Єреванського кварталу м.Славутича, за період часу з 07 години 42 хвилини до 07 години 48 хвилин 01.06.2024 ( том 2 а.с. 59);

- даними протоколу огляду речей і документів від 06 червня 2024 року, відповідно до якого начальник сектору дізнання з участю потерпілої ОСОБА_12 оглянула відеофайл з назвою «TP Silpo_01.06.2024» (418 МБ) на оптичному носії диску DVD-R ZE6253-DVR-J47F4 53D00016, та даними самого відеозапису на диску DVD-R ZE6253-DVR-J47F4 53D00016, на якому знаходиться відеофайл з назвою «TP Silpo_01.06.2024» ( 418 МБ) та зафіксовані події, що відбулися біля будинку №4 Єреванського кварталу м.Славутича 01.06.2024 у період часу з 07:42:00 по 07:48:00. При відкритті відеофайлу встановлено, що у верхньому лівому куті наявна позначка дати та часу у такому форматі: TP Silpo_2024-06-01 07:42:00. На відео зафіксовано відкриту ділянку місцевості, на якій розташоване т-образне перехрестя, за яким, знаходиться житловий будинок №4 Єреванського кварталу м.Славутича. Між цим перехрестям та вказаним будинком (паралельно будинку) знаходиться доріжка для пішоходів. На позначці часу 07:43:18 з лівого боку до доріжки для пішоходів наближається обвинувачена ОСОБА_10 , яка прямує уздовж вказаного будинку. На позначці часу 07:43:49 у протилежному напрямку по цій же доріжці для пішоходів рухається потерпіла ОСОБА_12 , яка проходить з лівої сторони обвинуваченої. На відео видно, що ОСОБА_12 проходить біля ОСОБА_10 , не повертаючи до неї голову, голова потерпілої в цей час нахилена до низу. На лівому плечі потерпілої висить сумка-шопер білого кольору середнього розміру, під якою на плечі також висить сумка меншого розміру темного кольору. На позначці часу 07:43:56 ОСОБА_12 зупиняється і повертається обличчям в напрямку знаходження обвинуваченої. На відео видно, що у правій руці потерпіла в цей час тримає великий за розміром пакет-майку жовтого кольору, на вигляд який заповнений. На позначці часу 07:44:03 ОСОБА_12 робить декілька кроків уперед у напрямку ОСОБА_10 . На позначці часу 07:44:06 обвинувачена, повернувшись, швидким темпом йде на зустріч потерпілій. На позначці часу 07:44:08 відстань між потерпілою та обвинуваченою скорочується приблизно до одного метру. На позначці часу 07:44:10 обвинувачена підходить ближче до потерпілої, яка в цей час стоїть та не рухається. На відео видно, що ОСОБА_12 стоїть лівим боком до будинку відповідно правим боком до кута огляду камери, ОСОБА_10 стоїть навпроти ОСОБА_12 лівим боком до кута огляду камери, правим до будинку. Також видно, що руки ОСОБА_10 вільні, на лівому плечі в неї висить сумка темного кольору. На позначці часу 07:44:42 потерпіла повертає вправо голову. Обличчя обвинуваченої в цей час направлено на потерпілу. На позначці часу 07:44:50 ОСОБА_10 стоїть з розставленими ногами, спираючись більше на ліву ногу, та згинає руки в ліктях. На позначці часу 07:44:50 видно, що потерпіла лівою рукою утримує сумку-шопер білого кольору та сумку темного кольору на лівому плечі ( поправляє їх на плечі), у правій руці продовжує тримати пакет-майку жовтого кольору. ОСОБА_10 стоїть майже впритул до ОСОБА_12 . На позначці часу 07:44:53 потерпіла поправляє рукою сумки, які висять на її лівому плечі. На позначці часу 07:45:00 потерпіла перекладає пакет-майку жовтого кольору з правої руки до лівої руки, після чого одразу перекладає його у праву руку, яку тримає витягнутою до низу. В цей час ОСОБА_10 стоїть навпроти ОСОБА_12 , по її рухам руками, які вона розводить в сторони (жестикулює), видно, що вона розмовляє з потерпілою. По рухах голови потерпілої видно, що вона також розмовляє з обвинуваченою. На позначці часу 07:45:07 руки потерпілої опущені. Обвинувачена нахиляє голову до потерпілої, по рухам якої видно, що вона щось каже потерпілій. На позначці часу 07:45:11 по рухах головою потерпілої видно, що вона теж щось каже обвинуваченій. На позначці часу 07:45:12 обвинувачена кулаком правої руки наносить перший удар в область голови потерпілої (обличчя). Потерпіла розвертається спиною до обвинуваченої та намагається відійти, в цей момент продовжує тримати в правій руці пакет-майку жовтого кольору, на лівій руці потерпілої висить сумка- шопер білого кольору та менша за розміром сумка темного кольору. Після першого удару обвинувачена кулаком правої руки одразу наносить другий удар в ліву частину голови потерпілої та після цього одразу наносить кулаком правої руки третій удар в праву частину обличчя потерпілої. На позначці часу 07:45:13 після нанесення потерпілій третього удару, остання під кутом вверх на рівні обличчя обвинуваченої витягує ліву руку, на плечі якої висить сумка-шопер білого кольору та менша за розміром сумка темного кольору, намагаючись таким чином відштовхнути обвинувачену та ухилитися від ударів. В цей момент обвинувачена правою частиною обличчя торкається лівої руки потерпілої, яка її витягнула під кутом уверх, намагаючись відштовхнути обвинувачену та ухилитися від ударів. На відео видно, що в момент того, як потерпіла витягує під кутом уверх ліву руку, намагаючись відштовхнути обвинувачену, вона розвертається до обвинуваченої лівим боком та нахиляє тулуб вперед, положення тіла потерпілої в цей момент свідчить, що вона намагається уникнути ударів. На позначці часу 07:45:14 обвинувачена правою рукою наносить четвертий удар в область голови потерпілої. Ліва рука обвинуваченої в цей момент знаходиться на рівні лівого плеча потерпілої. На позначці часу 07:45:14 обвинувачена наносить правою рукою п`ятий удар в область голови потерпілої та після цього ще один удар, в момент якого голова потерпілої труситься. Потерпіла в момент нанесення ударів намагається вивернутись та відійти вперед від обвинуваченої, проте остання намагається її наздоганяти та лівою ногою наносить удар в область правого стегна потерпілої. На позначці часу 07:45:22 обвинувачена торкається правою рукою правої частини свого обличчя, після чого опускає руку;

-даними висновку експерта судово-медичної експертизи № 212 від 14 червня 2024 року, згідно з яким в ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: забій м`яких тканин нижньої губи; садна слизової оболонки нижньої губи; садна перенісся ( 0,2 х 0,1 см); забій м`яких тканин потилиці, які могли утворитися по механізму удар, удар-ковзання від дії твердого тупого предмета, індивідуальні особливості якого не відобразилися на характері ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: забій м`яких тканин нижньої губи; забій м`яких тканин потилиці не оцінюються, так як є суб`єктивними відчуттями пацієнта та ніякими об`єктивними даними не підтверджуються; садна слизової оболонки нижньої губи ( 1,0 х1,0 см та 0,7 х 0,1 см), садна перенісся ( 0,2 х0,1 см) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: забій м`яких тканин нижньої губи; садна слизової оболонки нижньої губи ( 1,0х 0,1 см та 0,7 х 0,1 см); садна перенісся ( 0,2 х 0,1 см); забій м`яких тканин потилиці могли утворитись за обставин, на які вказує потерпіла, та могли утворитись 01.06.2024, що не суперечить даним судово-медичної експертизи ( том 2 а.к.п.72-77).

Достовірність та об`єктивність наведених вище доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, є належними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд їх приймає.

Сторона захисту в судовому засіданні висловлювала сумніви щодо наявності в потерпілої можливості 01.06.2024 подати до поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення від 01 червня 2024 року, оскільки в той день потерпіла була госпіталізована, крім того, в заяві зазначила неправдиві пояснення щодо спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою.

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_12 послідовно розповіла всі обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 01.06.2024. Показання потерпілої узгоджуються з іншими доказами сторони обвинувачення, зокрема даними рапорту старшого інспектора чергового відділу поліції №2 ( м.Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 01 червня 2024 року про надходження повідомлення від чергового фельдшера приймального відділення КНП «Славутицька міська лікарня» щодо надання медичної допомоги ОСОБА_12 з діагнозом: забій м`яких тканин нижньої губи, садна слизової оболонки нижньої губи, садна перенісся, забій м`яких тканин потилиці; даними відеозапису «TP Silpo_01.06.2024» на диску, на якому зафіксовано всі обставини події; даними протоколу огляду речей і документів від 06 червня 2024 року, під час якого начальник сектору дізнання з участю потерпілої ОСОБА_12 оглянула відеофайл з назвою «TP Silpo_01.06.2024». Наявність та механізм спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень підтверджується даними висновку експерта судово-медичної експертизи № 212 від 14 червня 2024 року.

Сторона захисту в судовому засіданні стверджувала, що протокол огляду речей і документів від 06 червня 2024 року не має доказової сили, оскільки в ньому не заначено про те, яким чином було ідентифіковано осіб, зображених на оглянутому відеозаписі, протокол складено без участі особи, яка зображена, а тому під сумнів підпадає опис кожного кадру, який зображений в протоколі, оскільки зроблений зі слів потерпілої.

Такі доводи сторони захисту суд вважає необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні під час дослідження судом відеофайлу з назвою «TP Silpo_01.06.2024» на диску DVD-R, як обвинувачена, так і потерпіла підтвердили, що на відео зображені саме вони. Оскільки дізнавач оглянула саме вказаний відеозапис, то дані складеного протоколу огляду речей і документів від 06 червня 2024 року мають значення для даного кримінального провадження, оскільки у сукупності з іншими доказами сторони обвинувачення підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, зокрема, дату, місце події, учасників події.

Крім того, складення протоколу огляду речей і документів від 06 червня 2024 року без участі ОСОБА_10 ніяким чином не перешкодило реалізації нею її процесуальних прав щодо висловлення у судовому засіданні своїх заперечень з приводу опису кадрів, зображених у протоколі, складеному за участю потерпілої, а відтак не порушувало її право на захист.

Щодо доводів сторони захисту про те, що висновок експерта судово-медичної експертизи № 212 від 14 червня 2024 року складений не на підставі огляду потерпілої, а на підставі довідки, справжність якої викликає сумнів; експерту не були надані фотознімки із зображенням тілесних ушкоджень, отже висновок експерта не підкріплений жодними об`єктивними матеріалами, а тому не усуває сумніви і не підтверджує факту спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого.

Як вбачається з дослідної частини висновку експерта судово-медичної експертизи № 212 від 14 червня 2024 року, на судово-медичну експертизу було надано: копію протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 04 червня 2024 року; медичну карту стаціонарного хворого №1188 КНП «Славутицька міська лікарня» СМР, з якої відомо, що 01.06.2024 о 14:00 до 07.06.2024 13:00 вона перебувала на стаціонарному лікуванні з клінічним діагнозом: ситуаційна реакція на стрес; супутнім: артеріальна гіпертензія ІІ ст., помірний ризик; довідку від 01 червня 2024 року, з якої відомо, що ОСОБА_12 звернулась в приймальне відділення КНП «Славутицька міська лікарня» СМЛ 01.06.2024 в 17:50, діагноз: забій м`яких тканин нижньої губи; садна слизової оболонки нижньої губи ( 1,0х0,1 см та 0,7 х 0,1 см); садна перенісся ( 0,2 х 0,1 см); забій м`яких тканин потилиці; артеріальна гіпертензія. На підставі даних, отриманих при дослідженні медичної документації та матеріалів справи на ім`я ОСОБА_12 судово-медичним експертом надано висновок про виявлення в ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитись за обставин, на які вказує потерпіла, 01.06.2024. Суд враховує, що експертом під час виконання експертного дослідження не було заявлено клопотань про витребування інших документів та не зроблено висновок про неможливість виконання експертного дослідження без надання таких документів. Крім того, проведення судово-медичної експертизи тільки за медичними документами не суперечить пункту 4.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року.

В контексті наведених доводів сторони захисту щодо висновку експерта, суд також зауважує, що за правилами оцінки доказів, які визначені статтею 94 КПК України, суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Підстав для визнання висновку експерта судово-медичної експертизи від 14 червня 2024 року неналежним, недопустимим та недостовірним доказом судом не встановлено, вказаний доказ узгоджується з показаннями потерпілої, наданим відеозаписом та іншими документами сторони обвинувачення, якими у сукупності підтверджується факт спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень 01.06.2024 саме за вказаних нею обставин.

При цьому версія подій, про яку зазначає ОСОБА_10 у своїх показаннях, а саме те, що вона не наносила ударів потерпілій, остання перша вдарила її лівою рукою у праву сторону обличчя, а вона в цей час захищалась, не знайшла об`єктивного підтвердження під час судового розгляду.

Так, за клопотанням сторони захисту судом було допитано свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_15 . Від допиту свідка ОСОБА_27 сторона захисту відмовилась і така відмова була прийнята судом.

Свідок сторони захисту ОСОБА_24 суду показала, що працює разом з ОСОБА_10 , яку вона характеризує як грамотну та порядну людину. У суботу 01.06.2024 близько 08 години ранку їй зателефонувала ОСОБА_10 , яка повідомила, що вона йшла на ринок, зустріла ОСОБА_28 , яка кинулася їй в обличчя та подряпала, а вона її відштовхувала. Також ОСОБА_10 надіслала їй на телефон фотознімок із зображенням свого обличчя, на якому з лівої сторони були подряпини.

Свідок сторони захисту ОСОБА_25 суду показала, що ОСОБА_10 працювала у відділі, який був у неї в підпорядкуванні. Характеризує останню як порядну, грамотну та чуйну людину. Про події, які сталися 01.06.2024, дізналась від ОСОБА_24 , яка розповіла, що по дорозі на ринок між ОСОБА_28 та ОСОБА_23 виникла бійка, в результаті якої у Асамової подряпане обличчя. Пізніше про цю ситуацію їй розповіла ОСОБА_10 .

Свідок сторони захисту ОСОБА_26 суду показав, що 01.06.2024, близько 08 години, йому зателефонувала його дружина ОСОБА_10 , яка попросила прийти до поліції. Він прийшов у кабінет слідчого, де побачив дружину, в якої було подряпане обличчя, воно було в крові. Про подію 01.06.2024 йому відомо від дружини, яка розповіла, що, коли йшла на ринок, зустріла ОСОБА_28 , коли вони розминулися, почула, що та щось сказала в її бік та повернулася і вони почали сваритися, потім виникла бійка, ОСОБА_28 вдарила її по обличчю.

Свідок сторони захисту ОСОБА_15 суду показала, що ОСОБА_10 є її колегою по роботі. Передісторією конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 була ситуація, про яку їй розповіла ОСОБА_10 , а саме, коли та прийшла на роботу та отримувала на рецепції офісу ключ, то ОСОБА_12 назвала її «кобилою». Вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 , яка розташована на четвертому поверсі. Вказаний будинок знаходиться паралельно проспекту Дружби Народів, який веде до міського ринку. У суботу 01.06.2024, близько 07 години 25 хвилин, вона знаходилась вдома, вийшла на лоджію та відкрила вікно. В цей час за силуетом помітила ОСОБА_12 , на зустріч якій йшла ОСОБА_10 . ОСОБА_12 була одягнута у брюки, кольору яких не пам`ятає, та кофтинку світлого кольору, ОСОБА_10 була одягнена у брюки та футболку світло-жовтого кольору. У ОСОБА_12 були в руках пакети, які точне, не може сказати, в ОСОБА_10 в руках нічого не було. Вони розминулися. ОСОБА_10 пішла, а ОСОБА_12 зупинилася і можливо щось говорила, але вона тільки почула як остання сказала: «Розберемся», на що ОСОБА_10 повернулась і підійшла до ОСОБА_12 . ОСОБА_10 стояла обличчям до неї, а ОСОБА_12 спиною, вони про щось розмовляли, але вона не почула про що саме, спілкувались близько 10-15 секунд. Під час розмови із ОСОБА_12 ОСОБА_10 жестикулювала руками. Вона побачила як ОСОБА_12 переклала пакет з лівої руки у праву та перша лівою рукою вдарила ОСОБА_10 у праву частину обличчя в область скроні, в результаті чого голова ОСОБА_10 відхилилась. Після цього вона пішла за телефоном, щоб зняти все на відео, а коли повернулась, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вже не було. Чи наносила ОСОБА_10 удари ОСОБА_12 , вона не бачила. Після цих подій у понеділок 03.06.2024 вона надіслала ОСОБА_10 на телефон листівку з натяком на вказану ситуацію, яка трапилась 01.06.2024. Цією листівкою в жартівливій формі дала зрозуміти ОСОБА_10 , що вона була свідком події 01.06.2024 між останньою та ОСОБА_12 .

Отже, свідки сторони захисту ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 не були очевидцями події 01.06.2024, яка відбулась між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , про версію ОСОБА_10 щодо події того дня знають лише з її слів, а тому їх показання не є об`єктивними, а тому належними для підтвердження версії обвинуваченої в частині того, що ОСОБА_12 кинулася на ОСОБА_10 та вдарила її по обличчю. В той же час показання вказаних свідків в частині того, що ОСОБА_10 повідомила їм про те, що 01.06.2024 під час того, як вона йшла на ринок, зустріла ОСОБА_12 , узгоджуються також з показаннями потерпілої та наданим стороною обвинувачення відеозаписом, а тому суд приймає їх до уваги у вказаній частині.

Також суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_15 в тій частині, що вона бачила 01.06.2024, близько 07:45, через вікно ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які проходили біля її будинку, розминулися, а потім підійшли одна до одної та про щось розмовляли, оскільки в цій частині показання свідка ОСОБА_15 узгоджуються з показаннями потерпілої, обвинуваченої та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом. Проте, к показанням свідка ОСОБА_15 , в яких вона повідомила, що бачила як ОСОБА_12 переклала пакет з лівої руки у праву та перша лівою рукою вдарила ОСОБА_10 у праву частину обличчя в область скроні, в результаті чого голова ОСОБА_10 відхилилась, суд ставиться критично.

Як вбачається з відеозапису, наданого стороною обвинувачення, який є об`єктивним доказом і не залежить від суб`єктивного сприйняття іншими особами, видно, що в той час як потерпіла та обвинувачена розмовляли, руки потерпілої майже весь час опущені. Потерпіла поправляє сумки, які висять на її лівому плечі ( 07:44:53). Потім перекладає пакет-майку жовтого кольору з правої руки до лівої руки, після чого одразу перекладає його у праву руку, яку тримає опущеною ( 07:45:00). В цей час по рухах ОСОБА_10 і ОСОБА_12 видно, що вони розмовляють між собою. Руки потерпілої опущені (07:45:07). Обвинувачена кулаком правої руки наносить перший удар в область голови потерпілої (обличчя) ( 07:45:12). Потерпіла розвертається спиною до обвинуваченої та намагається відійти, в цей момент продовжує тримати в правій руці пакет-майку жовтого кольору, на лівій руці потерпілої висить сумка- шопер білого кольору та менша за розміром сумка темного кольору. Після першого удару обвинувачена кулаком правої руки одразу наносить другий удар в ліву частину голови потерпілої та після цього одразу наносить кулаком правої руки третій удар в праву частину обличчя потерпілої. Після нанесення обвинуваченою потерпілій третього удару, потерпіла під кутом вверх на рівні обличчя обвинуваченої витягує ліву руку, на плечі якої висить сумка-шопер білого кольору та менша за розміром сумка темного кольору, намагаючись таким чином відштовхнути обвинувачену та ухилитися від ударів (07:45:13). В цей момент обвинувачена правою частиною обличчя торкається лівої руки потерпілої, яка її витягнула під кутом уверх, намагаючись відштовхнути обвинувачену та ухилитися від ударів. Обвинувачена правою рукою наносить четвертий удар в область голови потерпілої (07:45:14). Ліва рука обвинуваченої в цей момент знаходиться на рівні лівого плеча потерпілої. Обвинувачена наносить правою рукою п`ятий удар в область голови потерпілої та після цього ще один удар, в момент якого голова потерпілої труситься ( 07:45:14). Потерпіла в момент нанесення ударів намагається вивернутись та відійти вперед.

Обставини, які зафіксовані на вказаному відеозаписі, повністю узгоджуються з обставинами спричинення тілесних ушкоджень, про які повідомила потерпіла під час її допиту.

Отже, показання свідка сторони захисту ОСОБА_15 в частині того, що вона бачила як ОСОБА_12 лівою рукою вдарила ОСОБА_10 у праву частину обличчя в область скроні, в результаті чого голова ОСОБА_10 відхилилась, протирічать фактичним обставинам справи, які свідчать саме про умисний характер дій обвинуваченої стосовно потерпілої, а відтак суд відхиляє зазначені покази свідка ОСОБА_15 як недостовірні.

В той же час, суд не виключає того, що свідок ОСОБА_15 могла помилятися під час сприйняття нею фактичних обставин події між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , яку вона спостерігала через вікно своєї квартири 01.06.2024, близько 07:45, та в той момент, як потерпіла витягнула під кутом уверх ліву руку, намагаючись відштовхнути обвинувачену, сприйняти такий рух потерпілою лівою рукою як нанесення удару обвинуваченій, враховуючи швидкість розвитку події.

При цьому, суд враховує, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачена не знаходилась в стані необхідної оборони.

Відповідно до частини 1 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Під суспільно небезпечним посяганням слід розуміти спробу заподіяти шкоду охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, або іншої особи, суспільним інтересам або інтересам держави. До таких інтересів належать: життя, здоров`я, особиста і статева свобода, честь і гідність особи, власність, недоторканність житла, а також інші права і законні інтереси особи, яка захищається, або іншої особи.

Кінцевою метою дій того, хто захищається, є захист вищезазначених цінностей. Ця мета досягається шляхом відвернення чи припинення посягання. Захист при необхідній обороні виявляється тільки в активних діях, які за зовнішніми ознаками можуть співпадати з ознаками тих діянь, які передбачені КК України (наприклад, заподіяння тілесних ушкоджень).

Визначення стану необхідної оборони в кожному конкретному випадку повинно оцінюватися судом із врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, підтверджених належними та допустимими доказами.

Водночас, у цьому кримінальному провадженні, виходячи з обставин, встановлених судом, не вбачається, що дії потерпілої ОСОБА_12 в той момент, коли вона витягнула під кутом уверх ліву руку, намагаючись відштовхнути обвинувачену після нанесеного їй останньою третього удару рукою в голову, за своїми ознаками є суспільно небезпечним посяганням, тобто були направлені на заподіяння шкоди життю чи здоров`ю обвинуваченої ОСОБА_10 .

За клопотанням сторони захисту до матеріалів кримінального провадження долучено та в судовому засіданні досліджено документи, а саме:

- копію довідки від 01 червня 2024 року, виданої КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за даними якої ОСОБА_10 01.06.2024 зверталась до КНП «Славутицька міська лікарня», оглянута лікарем ОСОБА_29 , діагноз: забій, подряпини, садна обличчя праворуч ( том 2 а.к.п.165);

- копію відповіді № 30666/7-17-24 від 10 вересня 2024 року Національної служби здоров`я України ( НСЗУ) на адвокатський запит адвоката ОСОБА_11 , за даними якої надано запитувану інформацію щодо ОСОБА_10 , яка міститься у відповідних реєстрах центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я ( том 2 а.к.п.166-167);

- копію інформації щодо ОСОБА_10 з Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів, що є додатком до листа НСЗУ, за даними якої зафіксовано: надання медичних послуг ОСОБА_10 за її зверненням: до КНП «Славутицька міська лікарня» за епізодом 1: 01.06.2024 поверхнева травма голови неуточненої локалізації, садно, 03.06.2024 виписана з поліпшенням; до КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради за епізодом 2: 04.06.2024 з діагнозом- ураження попереково-крижових корінців, не класифіковані в інших рубриках; до КНП «Славутицька міська лікарня» за епізодом 3: 03.06.2024 інші уточнені зміщення міжхребцевих дисків; формування медичного висновку про тимчасову непрацездатність у зв`язку із захворюванням або травмою загального характеру з 03.06.2024 по 07.06.2024 з продовженням до 28.06.2024 ( том 2 а.к.п.168-179);

- копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000029 від 01 червня 2024 року, за даними якого дізнавачем сектору дізнання Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області 01.06.2024 внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_10 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 1 статті 125 КК України про спричинення їй тілесних ушкоджень невідомою особою 01.06.2024, близько 07:45, біля будинку №4 Єреванського кварталу м. Славутича ( ЄО №1222 від 01.06.2024);

- копії двох фотознімків обличчя ОСОБА_10 із зображенням тілесних ушкоджень, розташованих з правої сторони обличчя ( том 2 а.к.п.181-182).

Представник потерпілої подала до суду клопотання про визнання неналежними вказаних доказів. Посилалась на те, що сторона захисту не надала оригіналу довідки від 01 червня 2024 року, виданої КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області. У довідці відсутня інформація про будь-які тілесні ушкодження спини, нанесення ударів. Звертала увагу на дату внесення запису про взаємодію та дату оновлення запису, а саме 03.06.2024 о 13 год, а саме фактично через 2 доби після взаємодії, що підтверджує наявність штучного створення доказів, у зв`язку з чим оцінка цим обставинам та діям обвинуваченої та причетних до цього осіб має надаватися в інших кримінальних провадженнях. Вказувала, що всі звернення ОСОБА_10 згідно з представленою інформацією не мають відношення до обставин кримінального провадження, враховуючи дати, діагнози тощо. Витяг з ЄРДР не може бути доказом у справі, оскільки вказаний реєстр призначений для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру. На фотознімках відсутні дані про те, що вони були зроблені одразу після подій 01.06.2024 ( том 2 а.к.п.183-184).

При оцінці вказаних доказів сторони захисту та вирішенні клопотання представника потерпілої про визнання цих доказів неналежними, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за частиною 1 статті 125 КК України за заявою ОСОБА_10 про спричинення їй тілесних ушкоджень 01.06.2024, а також дані наданих стороною захисту інших документів та фотознімків на підтвердження наявності в ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, отриманих нею за обставин, на які вона вказала у своїх показаннях, самі по собі не підтверджують версію сторони захисту про те, що обвинувачена захищалась, у зв`язку з чим тілесні ушкодження потерпілій могли бути спричинені з необережності.

Відтак, доводи, наведені представником потерпілої у клопотанні про визнання цих доказів сторони захисту неналежними, заслуговують на увагу, оскільки вказані докази самі по собі не підтверджують тих обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, зокрема наявність чи відсутність обставин, які виключають кримінальну відповідальність, у даному випадку необхідну оборону.

Також сторона захисту надала висновок спеціаліста за результатами дослідження цифрових записів № 25/24 від 24 липня 2024 року, підготовлений для подання до суду за заявою ОСОБА_10 спеціалістом судовим експертом ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз» ОСОБА_30 , до якого додана розкадровка відеозапису на диску DVD-R серійний номер IPRН605ВСА ( том 2 а.к.п. 199-208). При дослідженні (відкритті) вказаного диску у судовому засіданні в присутності учасників судового провадження було виявлено технічну помилку (відсутність файлів), про що секретарем судових засідань та головним спеціалістом Славутицького міського суду Київської області складено відповідний акт від 29 травня 2025 року, затверджений головуючою у справі суддею, який долучено до матеріалів кримінального провадження ( том 2 а.к.п. 234). У зв`язку з виявленою технічною помилкою стороною захисту було надано копію вказаного диску серійний номер ІРRH604CD08 104760 26 B, наданого ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз» із супровідним листом директора товариства за №108/25 від 29 травня 2025 року ( том 2 а.к.п.232-233).

За даними висновку спеціаліста наданий на дослідження на диску для оптичних систем зчитування серійний номер МАР 628ВЕ30143606 6 файл відеозапису на ім`я ТР Silpo_01.06.2024.avi не містить ознак втручання після його первинної фіксації. Оскільки зазначений файл відеозапису не є безпосереднім результатом фіксації і не містить докладної інформації про походження, встановити чи піддавався він змінам після первинної фіксації неможливо. Усі кадри відеоряду файлу та таблиця з часовими позначками, відповідними кадрам, додаються до цього висновку на диску для оптичних систем зчитування у додатку А до цього висновку.

За даними переглянутого в судовому засіданні диску серійний номер ІРRH604CD08 104760 26 B встановлено, що на ньому знаходиться файл з назвою Silpo_01.06.2024.avi.frames, який містить кадри відеоряду файлу та таблиці з часовими позначками, відповідними кадрам, із зображенням у статичному вигляді по кадрам послідовності тих самих рухів потерпілої ОСОБА_12 та обвинуваченої ОСОБА_10 (кадри з 3138 по 3906), які зафіксовані на відеозаписі, наданому стороною обвинувачення.

Прокурор та представник потерпілої у судовому засіданні стверджували про невідповідність наданого висновку спеціаліста вимогам висновку експерта, оскільки у висновку відсутні дані щодо свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта.

Захисник вказувала про відкритість даних щодо наявності в спеціаліста ОСОБА_31 кваліфікації судового експерта та можливість їх перевірки іншими учасниками справи самостійно.

Щодо вказаних доводів прокурора, представника потерпілої та захисника суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 3 КПК України спеціаліст є учасником кримінального провадження, процесуальний статус якого, як учасника кримінального провадження, визначений положеннями статей 71, 72цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 71 КПК України спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації, пояснення, довідки, висновки та інші документи під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

За вимогами частини 2 статті 71 КПК України спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду, а також для надання довідок, висновків та інших документів у випадках, передбачених пунктами 7, 8, 9 частини 4 цієї статті.

За завідомо неправдивий висновок спеціаліст несе відповідальність, встановлену законом ( частина 2 статті 72 КПК України).

Згідно з частиною 2 статті 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до статті 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису. Такі процесуальні джерела доказів не можуть бути використані у кримінальному провадженні щодо злочину, окрім як на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Системний аналіз норм статті 84 та статті 298-1 КПК України свідчить, що висновок спеціаліста у розумінні абзацу 2 частини 1 статті 298-1 КПК України не є доказом у кримінальному провадженні щодо злочинів, але може бути доказом у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків.

Таким чином, обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, можуть бути встановлені на підставі доказів, отриманих із джерел, передбачених як статтею 84 КПК України, так і статтею 289-1 КПК України, зокрема висновку спеціаліста.

Проте такий висновок спеціаліста, з урахуванням положень статті 300 КПК України, повинен відповідати вимогам до висновку експерта, що передбачені статтями 101, 102 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 7 Закону України « Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установи, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз ( частина 2 статті 7 Закону України « Про судову експертизу»).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Наданий суду стороною захисту висновок спеціаліста за результатами дослідження цифрових записів № 25/24 від 24 липня 2024 року підготовлений для подання до суду спеціалістом експертом 1 кваліфікаційного класу ОСОБА_32 у письмовому вигляді; ґрунтується на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо та які йому стали відомі під час дослідження матеріалів; містить відомості про дату, місце та ким надано висновок ( ім`я експерта, відомості про його освіту, спеціальність, стаж експертної роботи; інформацію про підставу надання висновку ( заява від 01.07.2024 ОСОБА_10 ); місце проведення дослідження; перелік питань, які були поставлені експертові; опис отриманих експертом матеріалів та які були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, отримані результати; відповіді на поставлені питання; попередження під підпис про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку згідно із статтею 384 КК України.

Отже, висновок спеціаліста ОСОБА_31 за результатами дослідження цифрових записів № 25/24 від 24 липня 2024 року, крім відсутності в ньому відомостей щодо свідоцтва про присвоєння спеціалісту кваліфікації судового експерта, в цілому відповідає вимогам статей 201, 202, 300 КПК України.

Проте, не зазначення у наданому висновку спеціаліста відомостей щодо свідоцтва про присвоєння спеціалісту кваліфікації судового експерта, не свідчить про його недопустимість як доказу, оскільки до Реєстру атестованих судових експертів, який розміщений у відкритому доступі в мережі Інтернет за посиланням https://rase.minjust.gov.ua, включено судового експерта ОСОБА_33 , який не є фахівцем державної спеціалізованої експертної установи, та зазначено відомості щодо його свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта ( підтвердження кваліфікації судового експерта) №32-23/П, виданого на підставі рішення Кваліфікаційної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 13 квітня 2023 року за №1, яке дійсне до 13 квітня 2026 року; клас та вид експертизи: ІІ. Інженерно-технічна експертизи. Комп`ютерно-технічна; індекс та вид експертної спеціальності: 10.9 Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів.

За вказаних обставин, суд визнає наданий стороною захисту висновок спеціаліста ОСОБА_31 за результатами дослідження цифрових записів № 25/24 від 24 липня 2024 року належним і допустимим доказом.

В той же час, доводи сторони захисту, висловлені під час дослідження цього доказу, які зводяться до однієї і тієї ж позиції ОСОБА_10 про те, що вона відштовхувала рукою потерпілу і не наносила умисно їй ударів, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таку позицію обвинуваченої ОСОБА_10 суд розцінює як позицію захисту, обрану з метою уникнення відповідальності за фактично скоєне.

Крім того, сторона захисту під час судового розгляду зверталась до суду з клопотанням про доручення органу досудового розслідування проведення слідчих дій-слідчого експерименту у цьому кримінальному провадженні з участю обвинуваченої ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_12 окремо з кожною з метою перевірки та уточнення показань останніх, які вони надавали в судовому засіданні щодо обставин кримінального провадження ( том 3 а.к.п. 131-132). Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року в задоволенні цього клопотання судом було відмовлено з тих підстав, що незгода сторони захисту з версією потерпілої та її показаннями, наданими суду, не є підставою для проведення слідчого експерименту в порядку статті 333 КПК України, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню не тільки слідчим експериментом, а сукупністю інших належних, допустимих і достатніх доказів, оцінка яким має бути надана судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Таким чином, оцінюючи наведені докази, які досліджені в судовому засіданні відповідно до статті 94 КПК України, з точи зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований кримінальний проступок був вчинений і обвинувачена є винною у вчиненні цього кримінального проступку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, необхідно вирішити питання про призначення обвинуваченій покарання.

Відповідно до вимог статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами першою, другою статті 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, зокрема суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Суд не встановив обставин, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання та згідно із статтею 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд враховує, що відповідно до статей 3 та 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Суд керується санкцією частини 1 статті 125 КК України та бере до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

ОСОБА_10 не перебуває на обліку в лікаря- нарколога та психіатра і за допомогою не зверталась ( том 2 а.к.п. 80); за місцем проживання характеризується задовільно, до адміністративної відповідальності не притягувалась ( том 2 а.к.п.79, 81); працює на посаді фахівця з публічних закупівель експертного рівня відділу закупівель та договірних робіт ДСП «Чорнобильська АЕС», характеризується позитивно за місцем роботи ( том 2 а.к.п.82); заміжня; раніше не судима ( том 2 а.к.п.78).

З урахуванням фактичних обставин цієї справи, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченій суворе покарання, оскільки через спричинення їй обвинуваченою тілесних ушкоджень вона перенесла стрес, внаслідок чого була вимушена звернутись за психологічною допомогою. На підтвердження цих обставин потерпіла надала копію виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_12 від 29 вересня 2025 року, в якій зафіксовано, що після отримання стресу від 01.06.2024 в неї погіршився стан здоров`я (різке підвищення артериального тиску, серцебиття, поганий сон), була госпіталізована на стаціонарне лікування ( том 3 а.к.п.124) та копію довідки № 01-06/27 від 15 жовтня 2025 року, виданої Громадською організацією «Добросусіди», згідно з якою вона звернулась у вересні 2025 року до Центру життєстійкості з проханням надати психологічну допомогу у зв`язку із наслідками пережитої психотравмуючої події- фізичного нападу, що супроводжувався образами на національному підґрунті, де проходила корекційну та підтримувальну терапію для подолання наслідків травми ( том 3 а.к.п.125).

Доводи захисника обвинуваченої, яка у судовому засіданні стверджувала про відсутність у виписці з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_12 даних про те, внаслідок чого саме потерпіла отримала стрес, через який в неї погіршився стан здоров`я, не спростовують висновків суду про необхідність призначення обвинуваченій вказаного покарання.

Призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, у виді штрафу, яке передбачене санкцією частини 1 статті 125 КК України, з урахуванням фактичних обставин справи (кількості нанесених потерпілій тілесних ушкоджень ( не менше шести), їх локалізації (область голови), місце нанесення ( на вулиці, де могли знаходитись інші особи); поведінки обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення (не визнання своєї вини, заперечення фактичних обставин спричинення нею тілесних ушкоджень потерпілій), яка свідчить про відсутність критичного ставлення обвинуваченої до вчинених дій, а також з урахуванням наслідків для потерпілої, не відповідатиме меті покарання та не буде домірне скоєному.

Суд не встановив даних, які б відповідно до частини 3 статті 56 КК України унеможливлювали призначення ОСОБА_10 покарання у виді громадських робіт.

Запобіжний захід до ОСОБА_10 під час досудового розслідування не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 369-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Строк відбування покарання обчислювати з початку фактичного відбування громадських робіт.

Речовий доказ- відеозапис з камери міської системи відеоспостереження «Безпечне місто» м.Славутич, розташованої на будівлі за адресою: Київська область, Вишгородський район, м.Славутич, площа Привокзальна, будинок №5, яка спрямована на будинок №4 Єреванського кварталу м.Славутич, за період часу з 07 години 45 хвилин по 08 годину 00 хвилин 01.06.2024, який знаходиться на оптичному носії DVD-R ZE6253-DVR-J47F4 53D00016 та відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 06 червня 2024 року зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000030, залишити в матеріалах цього кримінального провадження.

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1