Дата документу 21.11.2025Справа № 554/4356/25
Провадження № 1-кп/554/744/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» листопада 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000011 від 02.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 366, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 209 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави перебуває кримінальне провадження №0000011 від 02.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 366, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 209 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 04 квітня 2025 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження по справі та повернення обвинувального акту немає, вказане кримінальне провадження підсудне цьому суду, а тому можливо призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не погодилась з думкою прокурора про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України, а саме вимогам ст.. 109, п. п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що під час складення та затвердження обвинувального акту у відповідному кримінальному провадженні, стороною обвинувачення було порушено вимоги п. 5 та п. 9 ст. 291 КПК України, що на думку сторони захисту, є беззаперечною підставою повернення такого обвинувального акту на підставі відповідної ухвали суду. Положення п. 5 та п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України закріплюють, що обвинувальний акт, на ряду з іншими даними, має містити: - виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; - дату та місце його складання та затвердження.

В даному випадку виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_3 є такими, що сформульовані не чітко, що в свою чергу унеможливлює розуміння обвинуваченим висунутого відносно нього обвинувачення. Досудовим розслідування не встановлено ні дату, ні час, ні місце вчинення кримінальних правопорушень, а також з якою саме службовою особою АРЗ СП ГУ ДСУНС у Полтавській області ОСОБА_3 попередньо змовився на вчинення злочину. Тобто, не встановлено час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, а також коло осіб, які брали в них участь. Крім того, відповідно до титульної сторінки обвинувального акту, у ньому міститься інформація стосовно того, що "прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 28 березня 2025 року затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000011 від 02.02.2024, водночас, арк. 24 обвинувального акту, містить інформацію, що обвинувальний затверджено 28.03.2024 року у приміщенні Полтавської обласної прокуратури за адресою: м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, прокурором відділу процесуального керівництва у провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 . Таким чином, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000011 від 02.02.2024 містить істотні недоліки в частині дати затвердження такого обвинувального акту прокурором відповідної обласної прокуратури, що в свою чергу є беззаперечною підставою для повернення такого обвинувального акту прокурору з метою дотримання приписів КПК України щодо обов?язковості затвердження даного документу, як обов?язкової передумови направлення його до розгляду обвинувачення по суті у відповідному суді. Також, відповідно до положень ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Тобто імперативні положення КПК України передбачають обов?язок органу досудового розслідування під час складання реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні вносити до такого реєстру всі, без виключення реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час здійснення досудового розслідування кримінальному провадженні. Однак, стороною обвинувачення у наданому суду реєстрі матеріалів кримінального провадження №0000011 від 02.02.2024 відсутня низка процесуальних рішень, що були прийняті у ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Так, під час відкриття матеріалів стороні захисту, в порядку ст. 290 КПК України, було встановлено, що під час досудового розслідування прокурором 03.01.2025 року було винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, однак, інформація про прийняте процесуальне рішення відсутня в реєстрі матеріалів досудового розслідування. У реєстрі матеріалів кримінального провадження відсутня інформація про продовження строку досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Полтава від 30.01.2025 року. Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодної інформації про цивільний позов у кримінальному провадженні, що було подано представником потерпілого (АРЗ СП ГУ ДСНС України у Полтавській області). Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про прийняте процесуальне рішення щодо завершення досудового розслідування та здійснення відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження від 20 березня 2025 року. Також у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня ідентифікуюча інформація про ухвали слідчих суддів Київського районного суду міста Полтава, що були постановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні (номери судових справ, дата постановлення відповідних ухвал та строк їх дії). Таким чином, з огляду на невідповідність обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109, п. 5, 9 ст. 291 КПК України, вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з метою усунення невідповідностей такого акту процесуальному законодавству України.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_7 повністю підтримали заявлене клопотання.

Представник потерпілого в цьому питання покладається на думку прокурора у кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення частини статті кримінального закону, а також формулювання обвинувачення. Відповідно до ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд не може надавати оцінку відповідності встановлення обставин вчинення злочину та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, а лише перевіряти обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, які у даному випадку повністю дотримані. Фактичні обставини кримінальних правопорушень викладено послідовно і зрозуміло, є конкретними. В обвинувальному акті розкрито події кримінальних правопорушень, як їх встановив прокурор, з зазначенням як об?єктивної, так і суб?єктивної сторони кримінальних правопорушень. Тільки за результатами судового розгляду шляхом всебічного, повного, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів можливо буде зробити висновок про доведеність чи безпідставність висунутого обвинувачення, винуватість чи невинуватість особи у вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Щодо дати затвердження обвинувального акту, то це технічна помилка, через яку обвинувальний акт не може бути повернутий прокурору. Не зазначення всіх процесуальних рішень у реєстрі матеріалів досудового розслідування також не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Просить відмовити у задоволення такого клопотання.

Суд, вислухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого та іншого захисника, думку представника потерпілого та прокурора, який заперечував проти задоволення заявленого клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного, виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.

При цьому, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити його судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього, визначено ст. 291 КПК України, інших вимог до обвинувального акта закон не містить.

Так, відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Частиною 3 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Таким чином, в статті 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вказаного кримінального провадження, вони містять всі необхідні відомості та реквізити.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України, слід зазначити, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складових: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення ? це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, обвинувачення повинно ґрунтуватись на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості тощо.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред?явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії», обвинувачений у вчинення злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Крім того, із практики ЄСПЛ вбачається, що: (1) детальні відомості правопорушення можна встановити не лише з обвинувального акту, але й з інших документів, підготовлених обвинуваченням у справі, та з інших матеріалів справи (п. 208 рішення від 08.12.2009 у справі «Превіті проти Італії» / «Previti v. Italy», заява № 45291/06); (2) фактичні деталі правопорушення можуть бути з`ясовані та уточнені під час провадження (п. 110 рішення від 19.05.2015 у справі «Сампех проти Італії» / «Sampech v. Italy», заява № 55546/09; п. 198 рішення від 26.06.2018 у справі «Перейра Крус та інші проти Португалії» / «Pereira Cruz and Others v. Portugal», заява № 56396/12).

У постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17) Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду зробив правовий висновок, згідно з яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст. 338340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).

За наявного нормативного регулювання неповнота, необґрунтованість, невідповідність обвинувачення, відсутність доказової бази щодо вчинення обвинуваченими дій, які містять ознаки злочинів, не є предметом оцінки на підготовчому судовому засіданні. Така оцінка може бути здійснена лише в ході розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

Що стосується фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, то слід зазначити, що за духом закону вони викладаються так, як їх встановив прокурор за результатами досудового розслідування, і у тому обсязі, який, на думку останнього, підтверджує сформоване обвинувачення. На підставі цього прокурор на власний розсуд здійснює кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати змінити їх виклад.

Більше того, дискреційні повноваження прокурора щодо викладу фактичних обставин та здійснення правової кваліфікації на власний розсуд не позбавляють сторону захисту права доводити наявність інших обставин, які можуть бути витлумачені на користь обвинуваченого, або ж доводити необхідність зміни правової кваліфікації його діяння.

Таким чином, неконкретизованість викладу фактичних обставин, не відповідність формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення не є

Таким чином, судом встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому міститься найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо обвинуваченого, зазначено про наявність та відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, розмір шкоди, цивільний позов та розмір витрат на залучення експертів. Обвинувальний акт містить дату та місце його складення та затвердження, підписаний детективом та прокурором, який його затвердив. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту.

Також в обвинувальному акті відсутні недоліки, які були б суттєвими порушеннями прав особи, не дозволяли б суду встановити межі пред?явленного особі обвинувачення та унеможливлювали б призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того, датою затвердження обвинувального акту є 28.03.2025 року, про що зазначено на його титульній сторінці, посилання на дату затвердження обвинувального акту 28.03.2024 на 26 арк. обвинувального акту, є технічною помилкою і не є підставою, відповідно до вимог КПК України, для повернення обвинувального акту.

Посилання сторони захисту на порушення вимог ст.109 КПК України при складення реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме не зазначення в ньому всіх прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування, відповідно до вимог КПК України, також не є підставою для повернення обвинувального акту.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_8