Справа № 522/3966/24
Провадження по справі № 1-кп/522/152/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, на підставі обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 07.02.2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2016 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71,72 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі; звільнився 10.10.2019 року по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Обставини вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

06 лютого 2024 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю бабусею ОСОБА_6 .

Достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні військовий стан, який станом на 21.11.2023 року відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-ІХ з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року був продовжений строком на 90 діб, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, та переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, повторно, в присутності ОСОБА_6 , без її дозволу, взяв зі столу, належний їй мобільний телефон марки «Redmi Note 12S» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 8999 гривень, в прозорому чохлі вартістю 299 гривень 90 копійок, в якому знаходилась сім-карта «Київстар» з мобільним номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не має.

В подальшому, ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги ОСОБА_6 повернути її мобільний телефон марки «Redmi Note 12S», у корпусі чорного кольору, покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 9298 гривень 90 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Досліджені під час судового розгляду докази.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, категорично не визнав та надав суду такі показання. Ввечері, напередодні, коли сталася подія, він попросив у своєї бабусі ОСОБА_6 , з якою він на той момент разом проживав за адресою: АДРЕСА_4, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12S», чорного кольору, у прозорому чохлі, який йому потрібен був для роботи. Номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 . Він вийшов о 08:00 годині, оскільки у нього на 09:30 годин було замовлення. Він брав замовлення у групах на доставку пошти. Вказаним мобільним телефоном він користувався більше місяця разом з бабусею. Вони разом 11-12.10.2024 року купляли телефон в кредит на сумісні кошти, за документами цей телефон належить бабусі, однак він також через термінал сплачував платежі. Платником вказував бабусю, оскільки документи оформлено на неї. Вартість мобільного телефона на той момент складала дорожче, а ніж зазначено в обвинувальному акті. Бабуся завжди надавала йому користування мобільним телефоном. Протягом місяця до подій він користувався зазначеним телефоном. А до цього його мобільний телефон викрали, а інший мобільний телефон у нього розбився. Крім того, зазначив, що на цьому мобільному телефоні встановлено застосунки «Дія» та «Helth», з його анкетними даними. Він користувався застосунком за 10-14 днів до події. Коли протягом 90 днів не користуєшся «Дією», застосунок автоматично запитує авторизацію. Вранці 06.02.2025 року він сказав бабусі, що забирає мобільний телефон на роботу, на що остання надала свою згоду. Повідомив, що після роботи додому повернеться о 14:00 годині. Після того як він попрацював, коли він йшов по вулиці Розумовська, дійшовши до вулиці Колонтаївська у місті Одесі, він зустрів знайомого на ім`я ОСОБА_9 , якому він винен був гроші у сумі 3000 гривень. Коли знайомий побачив у нього новий мобільний телефон, то почав вимагати повернути борг. Після цього він вирішив закласти у ломбард мобільний телефон, який взяв у своєї бабусі. Однак він мав намір викупити цей телефон на наступний день та повернути бабусі. Він зателефонував своєму батьку ОСОБА_10 , щоб позичити у нього гроші, на що батько погодився. Вони зустрілися біля ломбарду о 20:00 годині. В ломбард здали телефон через знайомого. Повернувся він додому о 02:00 годині ночі наступного дня, оскільки не хотів повертатися додому без телефону. Бабуся вийшла з квартири вночі. Повернулася із співробітниками поліції, які казали, що їй треба писати у заяві. Він це особисто бачив. Бабуся звернулася до поліції. Коли він прийшов додому він віддав чек з ломбарду. До відділку його доставили о 04:00 годині ранку. Слідчий сказав йому, що написала бабуся, але це не відповідало дійсності та тому, що писала у заяві його бабуся вдома. Дата його фактичного затримання не збігається із датою затримання, зазначеною в протоколі затримання, а саме 11:00 годин. Доставили його у райвідділок вночі. Будь-які заходи примусового характеру з боку правоохоронних органів до нього не застосовувались. У бабусі був чек з ломбарду, вона його потім повернула. Про те, що на території України введено воєнний стан йому було відомо. Йому відомо, що його батько і бабуся викупили з ломбарду мобільний телефон. Зазначив, що раніше він притягувався у 2016 році до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу обставин кримінального правопорушення від 06.02.2024 року пояснила суду таке. ОСОБА_11 проживає з нею разом з 16 років, тобто приблизно 13 років, за адресою: АДРЕСА_1 . Він порядний, допомагав їй купляти ліки та сплачувати комунальні платежі, хоча вона і працювала. Напередодні вона з онуком ОСОБА_12 у жовтні 2023 року придбали в кредит мобільний телефон «Redmi Note 12S», чорного кольору, також був чохол, кошти на який вони давали разом порівну, який коштував 9200 чи 11000 гривень, точну вартість не могла назвати, а потім вона виплачувала платежі щомісяця у сумі 1300 гривень. Кредит вона оформила на себе. Платіж здійснювала вона, онук давав половину коштів - 600 гривень. Вона давала працівникам поліції коробку і квитанцію. Незадовго до події онук прийшов без телефону, тому узяв її мобільний телефон, який вони купляли разом на сумісні кошти та яким онук також користувався. На телефоні встановлена його «Дія». Вона не заперечувала, щоб ОСОБА_3 користувався мобільним телефоном. Вона телефон дала йому особисто для роботи. Він тоді працював по Інтернету. Фізичне насильство відносно неї він не застосовував. В той день, 06.02.2024 року онук прийшов додому о 02:00 годині ранку без мобільного телефона. Відповіді, де телефон, вона не почула. Вона вдома знайшла квитанцію, що мобільний телефон в ломбарді, тому вона засмутилась, розізлилася та одразу вночі пішла до поліції, щоб з онуком провели роз`яснювальну бесіду та повернули їй мобільний телефон з ломбарду, оскільки він новий був, тільки купили його. Він пояснював, що викупить телефон, але вона йому не повірила. На наступний день, його батько - ОСОБА_13 викупив її телефон. Хотіла у поліції спитати як викупити телефон. Претензій до онука вона не має, оскільки мобільний телефон повернули. Вона все йому пробачила. Зараз мобільний телефон у неї. Вона не користувалась на цьому телефоні мобільними додатками та месенджерами, а онук користувався. Вона потім викупила телефон з ломбарду за 3000 гривень, за ту ж суму, що була зазначена у квитанції. Він не міг сам у себе викрасти мобільний телефон. Із заявою до поліції вона звернулась, щоб з онуком провели роз`яснювальну роботу. У неї в поліції тільки одне запитували, чи не було насилля відносно неї. Також вона пояснила, що дала повторну заяву слідчому на прізвище « ОСОБА_14 », вони писали заяву за неї, яку вона прочитала, ознайомилась та підписала. Вона неграмотна, тому довіряла поліції. Слідчий сам вказав час, який не відповідає дійсності, оскільки в ломбард онук здав телефон о 20:00 годин. Потім на наступний день вона приходила разом з сестрою ОСОБА_15 до Приморського відділку поліції, щоб написати додаткову заяву та забрати заяву, яку вона вперше написала. У слідчого в кабінеті, була там 20-30 хвилин, вона давала інші показання. Вона їх писала, слідчий забрав другу заяву, але її нема в матеріалах справи, слідчий ввів її в оману. На працівників поліції заяву чи скаргу вона не писала. Про наслідки за відмову від заяви їй роз`яснювали. Їй відомо, що онук раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Вважає, що її онук невинуватий.

Також під час судового розгляду за клопотання сторони обвинувачення було допитано у якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які надали свої показання під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України

Свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила суду, що дату точну не пам`ятала через давність події, в той день вона була вдома, за адресою: АДРЕСА_4. Вони приїхали жити з родиною в цей будинок у 2000 році. Вона почула галас. Якось в них відбулась неприємна ситуація у 2024 році, коли ОСОБА_19 був в неадекватному стані, який котив візочок з дитиною. ОСОБА_20 товаришував з її онуком, потім трапилась біда, його посадили до в`язниці. Коли ОСОБА_20 вийшов з тюрми він став іншим, змінився у кращий бік. Їй відомо, що у їхній родині сварки та стукіт. З приводу мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 їй нічого невідомо, оскільки вона не спілкувалась з сусідкою ОСОБА_6 з цього приводу. Хтось викликав поліцію. Підтвердила, що її допитувала поліція.

Свідок ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надала суду такі показання. З ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вони сусіди та проживає в одному дворі з 2019-2020 року за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що її не допитували та їй невідомо по якій справі її викликали. На протоколі допиту від 10.02.2025 року стоїть не її підпис. Їй нічого невідомо з приводу зниклого мобільного телефону. Може охарактеризувати лише по сусідськи, знає, що у нього є родина та дитина. Стосовно ОСОБА_3 нічого поганого не могла сказати. Був замічений нею колись у стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надав суду показання такого змісту. Він працює оперуповноваженим в оперативному підрозділі УВБ Департаменту внутрішньої поліції України. Працював оперуповноваженим СКП у ВП№1 ОРУП№1Підтвердив, що ним дійсно складався протокол допиту свідка ОСОБА_17 . Після скоєного злочину ними було отримано доручення слідчого ОСОБА_21 на проведення допиту свідків. Вони з іншим співробітником прибули за адресою: АДРЕСА_4, номер будинку не пам`ятав, і почали опитувати сусідів. Прізвище свідка ОСОБА_17 він запам`ятав, бо коли допитував вона повідомила, що підозрюваний на той момент, кидався на її автомобіль, коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, можливо наркотичного сп`яніння. Там Також інші сусіди давали свідчення. Підтвердив, що безпосередньо свідок ОСОБА_17 була ним допитана. Ще був допитаний її чоловік. Інші свідки, зокрема й ОСОБА_17 повідомляли, що підозрюваний зазвичай поводився агресивно. Чи було усне чи письмове доручення слідчого, він точно не пам`ятав. Особу свідка встановлював з її слів. Чи пред`явила вона документ, він точно не пам`ятав. Чому свідок ОСОБА_17 зазначає, що її не допитували, він не зміг пояснити. Там ще є протоколи допиту інших свідків, там ще точно була бабуся, яка мешкала при вході справа, там відкрив двері чоловік. Протокол допиту двох свідків точно був. Раніше бачив обвинуваченого ОСОБА_3 , коли був конвоїром та коли затримував його в порядку ст. 208 КПК України. Їм багато приходить доручень від слідчого. В цей раз доручення прийшло від слідчого на прізвище ОСОБА_14 . Протокол допиту свідка передбачає безпосередній допит особи. Чому на протоколі допиту свідка ОСОБА_17 нема його підпису пояснити не зміг. З ним був напарник ОСОБА_22 .

З метою усунення протиріч та неповноти показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 було проведено їх одночасний допит за участі захисника ОСОБА_17 - адвоката ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що пам`ятає ОСОБА_17 , яка проживає за адресою навпроти Морського університету в місті Одеса, можливо вулиця Дюківська. Вони з напарником зайшли у двір для допиту свідків, де мешкав ОСОБА_3 . ОСОБА_17 спочатку не було вдома, був її чоловік. Його напарник допитував іншу особу. Він не був присутній при допиті іншої особи. ОСОБА_17 під`їхала пізніше і надала більш детальні показання. Вона розказала ситуацію, що зафіксовано в протоколі. Неможливо, щоб протокол було складено без особи. Особа підписувала документацію, повідомляла інформацію, стверджував, що він не міг це вигадати. Не пам`ятає, чи підписував цей протокол. Вони дзвонили по квартирах, відкрив чоловік, особу встановлено зі слів. Чоловіка вони не допитували, чекали на його жінку. В суботу у нього робочий день, за дорученням слідчого необхідно було провести допит свідків. Не може показати, які у нього повноваження. Допит свідка проводився зранку, більш точного часу не зміг назвати, за місцем мешкання, адресу складання протоколу зазначено в протоколі (АДРЕСА_5). Чому свідок ОСОБА_17 спочатку давала показання, а зараз відмовляється, йому невідомо. Можливо її залякали, або не хоче псувати відносини з сусідами. Не розуміє, чому свідок себе так поводить. Він не міг придумати версію, яка зафіксована в протоколі допиту свідка ОСОБА_17 . Спеціальні бази даних для встановлення анкетних даних ним не використовувались, оскільки в цьому не було необхідності.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вперше побачила свідка ОСОБА_18 в коридорі в суді. Її не допитували, підпис у протоколі не її. ЩО написано у протоколі їй також невідомо. В день складання протоколу 10.02.2025 року її не було за місцем проживання, вона була на дні народженні у матері за іншою адресою, на АДРЕСА_3 . Вказала, що ОСОБА_18 не встановлював її особу. Звідки у оперуповноваженого його анкетні дані їй невідомо. Її чоловік не міг знати, оскільки він був разом з нею на дні народженні. Їй не було повідомлено, що її допитано у якості свідка. Повістка їй не надавалася. Підтвердити її відсутність за місцем мешкання в день складання протоколу можуть її батьки. Її чоловік працює охоронцем. Тиск на неї з боку правоохоронних органів не чинився. Сусіди її нічого не просили казати.

За клопотання сторони захисту було допитано у якості свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , які надали свої показання під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України

Свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надала суду такі показання. ОСОБА_6 є її рідною сестрою, а ОСОБА_3 - її двоюрідний онук. Вони родичі, вона часто приходила до сестри додому, яка проживала разом з онуком ОСОБА_12 . Потерпіла не скаржилася їй на онука, у нього є родина, який заробляв гроші. ОСОБА_20 з теплотою ставився до потерпілої ледь не цілував їй руки. У неї нормальні відносини з ОСОБА_24 , він її онук, вона його любить і поважає. Їй відомо, що сестра ОСОБА_6 та її онук ОСОБА_3 купляли мобільний телефона вдвох та виплачувати кредит також вдвох. Вона бачила, як мобільний телефон лежав на столі вдома у сестри. У неї є номер мобільного телефону сестри ОСОБА_6 ( НОМЕР_4 . У ОСОБА_20 свій номер телефона. В той день вона зателефонувала сестрі, відповів ОСОБА_20 , який повідомив, що на роботі та перетелефонує. Також підтвердила, що вони разом з потерпілою ходили в поліцію після події, але точно дату не пам`ятала, взимку. Їм невістка сказала, що стаття, за якою обвинувачується ОСОБА_3 є тяжкою. Також вони запитували у слідчого чому за той злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_20 , передбачено покарання від 7 до 10 років. Потерпіла не хотіла, щоб арештовували її онука, яка не думала, що буде кримінальна справа. Її сестра поспішила, в поліцію, щоб знайти телефон. Вони просили слідчого провести додатковий допит, на що він їм відповів, що такі родичі йому не потрібні, що йому тепер справу закривати. Слідчий підписав заяви, а потім забрав її назад. Їй відомо, що другої заяви, що вони приходили писати нема в матеріалах справи. В повторній заяві сестра зазначала, що онук прийшов з роботи без телефону. Чи взяв онук мобільний телефон з метою його привласнення їй невідомо. Онук заклав мобільний телефон, щоб отримати грошові кошти, а потім повернути телефон. Також їй відомо, що слідчий зі слів сестри написав неправду. Сестра та батько обвинуваченого пішли забирати телефон, та слідчий з натугою видав їм довідку. Батько ОСОБА_20 викупав мобільний телефон з ломбарду.

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , показав суду, що ОСОБА_24 його син, який почав проживати з тещою з 16 років, у них гарні відносини. У сина є маленька дитина, він хотів дати йому гроші 4000 гривень, щоб допомогти. ОСОБА_25 через сестру зв`язалась з ним. Вони з потерпілою ОСОБА_25 викупали його мобільний телефон. У нього записаний номер сина НОМЕР_4 . Він телефонував і сину і тещі на один номер. Йому відомо, що ОСОБА_20 користувався цим номером, коли він на був на роботі, а коли вдома, то потерпіла також ним користувалась. Йому відомо, що ОСОБА_20 та ОСОБА_25 скооперувалась та на сумісні кошти купили мобільний телефон, точну модель і назву не міг назвати, китайський гарний телефон, яким користувались разом. У них був документ з ломбарду, яку вони взяли з потерпілою та у слідчого взяли довідку. Він передав ОСОБА_25 4000 гривень, щоб викупити телефон. На той період часу один раз на тиждень, можливо частіше, спілкувався із сином у нього маленька дитина. Він мешкав із дружиною, точну адресу не знає. Йому невідомо, за яких обставин мобільний телефон опинився у ломбарді. У сина з тещою завжди були гарні відносини, вони завжди розмовляли. Йому невідомо, чи були у них раніше сварки. ОСОБА_20 працював в компанії перевезень, завантаження обладнання. Вказав, що раніше його син притягувався до кримінальної відповідальності, але за якими статтями він не пам`ятав.

Свідок ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який надав суду такі показання. Він працював інспектором БПОБ, складав протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 . Точну дату він не пам`ятав. Він перебував на чергуванні, обвинуваченого ОСОБА_3 було доставлено до відділу поліції. Він пам`ятає ситуацію з потерпілою ОСОБА_6 , яка прийшла до відділу поліції, коли він був на добовому чергуванні. Дана громадянка заявила, що посварилася вдома з обвинуваченим, він відібрав у неї мобільний телефон, який потім продав. Потім він зрозумів, що вони родичі. Він розумів наслідки такої заяви, неодноразово запитував у потерпілої чи буде вона писати заяву, давати свідчення, пояснив їй наслідки. Хтось був зі старших, наслідки їй роз`яснили. Потерпіла їм пояснювала, що вона втомилася він онука, від його друзів наркоманів. Зміст протоколу допиту потерпілої, який він складав, повністю відповідає, тому, що вона казала. Пройшов деякий час. Коли вже розглядалась санкція, через півтора-два тижні вона знову прийшла до нього, сказала, що показання неправдиві, та вона такого не писала, як зазначено в протоколі, який вона підписала. Це не було на наступний день. Він пояснив, що потерпілій роз`яснювались її права та обов`язки, він завжди зачитує права осіб. Крім того, вона мала зачитати їх особисто. Нема надпису потерпілої, що вона ознайомлена, але є підпис потерпілої ОСОБА_6 . Неодноразово роз`яснював потерпілій наслідки та положення ст. 63 Конституції України, а також те, що її онук є судимою особою. Вона не повідомляла, що хоче надати додаткові пояснення, оскільки хотіла забрати заяву. Він не пам`ятав, щоб вона давала будь-яку заяву. Мобільний телефон у даному кримінальному провадженні є предметом злочину. Не пам`ятає, що казав ОСОБА_3 з приводу мобільного телефону, але потерпіла казала, що це її телефон, який був в кредиті, який потерпіла тільки викупила. Вона не повідомляла за чиї кошти купувався цей телефон, лише сказала, що телефон в кредиті. Взагалі потерпіла не казала, що мобільний телефон належить їм обом. З ломбарду сама потерпіла викупала телефон, який потім добровільно видала. Чи оглядав він вказаний телефон, він не пам`ятав. Він давав окреме доручення оперативним співробітникам на допит свідків, зокрема характеризуючі дані від сусідів, яке має бути оформлене письмово. Протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_3 складено приблизно об 11:00 годині, де був до цього обвинувачений йому невідомо. Він з`ясовував у потерпілої чи застосовувалось до неї насильство, для подальшого визначення кваліфікації дій особи. Потерпіла коли прийшла до відділку поліції, вказала, що її онук нетверезий, почав сваритися з нею з приводу грошей. Повідомила також, що він постійно випиває з друзями, йому були потрібні гроші, тому він забрав її мобільний телефон, але останній повернувся додому вже без телефону. Не пам`ятає, щоб потерпіла сказала, що хоче, щоб їй в рамках закону допомогти знайти телефон і щоб обвинувачений не турбував своєю поведінкою. Однак він неодноразово наголошував на тому, що він безліч разів роз`яснював потерпілій про наслідки подання заяви.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом досліджено письмові докази, які також підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 07.02.2024 року, згідно якого 07.02.2024 року до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 06.02.2024 року, приблизно 0 12:00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном, відкрито заволодів належний потерпілій мобільний телефон «Redmi Note 12S» в корпусі чорного кольору з сім-картою компанії «Київстар» НОМЕР_4 , чим спричинив матеріальний збиток на суму 11000 грн. (ЄО1224);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.02.2024 року, згідно якого ОСОБА_6 просить прийняти заходи правового характеру до її онука ОСОБА_3 , який 06.02.2024 року в обідній час, під погрозою насилля заволодів її мобільним телефонним «Xiaomi Redmi Note 12S», 8/256, корпус чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_4 . Дана подія мала місце за адресою: АДРЕСА_6;

- копія акцепт пропозиція на укладання угоди про надання споживчого кредиту №483842608 від 11.10.2023 року, згідно якого ОСОБА_6 було отримано споживчий кредит для оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації №483842608 від 11.10.2023 року, у загальній сумі 12996, 90 гривень; з додатком у виді графіку платежів, згідно якого щомісячний платіж складає 1227, 79 гривень;

- копія фіскального чеку №18rebj20kKA від 11.10.2023 року на покупку телефону фірми «Xiaomi Redmi Note 12S» в кредит на суму 12996, 90 гривень, згідно якого вартість телефону складає 8999,00 гривень та аксесуару до нього на суму 299, 90 гривень;

- фотознімком коробки від телефону «Redmi Note 12S Onyx Black» IMEI: НОМЕР_1 ; IME2 НОМЕР_2 ;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.02.2024 року, згідно якого згідно якого ОСОБА_3 було затримано у приміщенні ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області 07.02.2024 року о 10:00 год., під час якого у ОСОБА_3 було вилучено квитанцію «Ломбард Скарбниця», надана ОСОБА_3 про отримання кредиту; з відміткою ОСОБА_3 про його незгоду із зазначенням часу затримання у протоколі; з переліком прав і обов`язків затриманого до протоколу від 07.02.2024 року;

- протокол огляду предмету від 08.02.2024 року, згідно якого було оглянуто договір №794-24001000 від 06.02.2024 року ПТ «Ломбард Гроші Тут» щодо отримання позики в розмірі 3000 грн. (позичальник ОСОБА_3 );

- постанова про визнання речовим доказом і передачу їх на зберігання від 08.02.2024 року, згідно якої визнано речовим доказом договір №794-24001000 від 06.02.2024 року ПТ «Ломбард Гроші» щодо отримання позики в розмірі 3000 грн. (позичальник ОСОБА_3 );

- договір позики №794-24001000 від 06.02.2024 року, згідно якого кредитодавцем є ПТ «Ломард «Гроші Тут», позичальником - ОСОБА_3 , предметом позики є мобільний телефон «XIAOMI Redmi Note 12S Onyx Black», сума кредиту - 3000 гривень;

- копія ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 ;

- заява ОСОБА_6 про добровільне надання співробітникам поліції належного їй мобільного телефону «Redmi Note 12», в корпусі чорного кольору та копії квитанції з ломбарду, який раніше був закладений до ломбарду її онуком ОСОБА_3 ;

- протокол огляду предмету від 25.02.2024 року, згідно якого було проведено огляд мобільного телефону фірми «Redmi Note 12S», у корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ; IME2 НОМЕР_2 ;

- постанова про визнання речовим доказом і передачу їх на зберігання від 25.02.2024 року, згідно якої було визнано речовим доказом мобільний телефон фірми «Redmi Note 12S» у корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 ; IME2 НОМЕР_2 ;

- фотознімок телефону фірми «Redmi Note 12S»;

- копія фіскального чеку №30160 від 09.02.2024 року на суму 3099 грн. 00 грн. за договором кредиту ПТ «Ломбард «Гроші Тут»;

- розписка ОСОБА_6 про отримання від співробітників її мобільного телефону «Redmi Note 12S», у корпусі чорного кольору, в якості речового доказу, який раніше був закладений до ломбарду її онуком ОСОБА_3 ;

- вимога від 07.02.2024 року, відносно ОСОБА_3 , згідно якої останній є раніше судимою особою;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , серії НОМЕР_5 від 23.05.2023 року, - сина ОСОБА_3 ;

- копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 , серії НОМЕР_6 від 17.09.2022 року;

- копія паспорта ОСОБА_3 ;

- копія вироку Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2015 року відносно ОСОБА_3 від 09.11.2015 року, згідно якого його засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробування строком на 1 рік;

- копія вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2016 року відносно ОСОБА_3 , згідно якого його засуджено за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- копія ухвали Апеляційного суду Одеської області від 07.02.2017 року, якою вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2016 року відносно ОСОБА_3 , залишено без змін;

- довідка КНП «ООМЦПЗ ООР» від 11.03.2024 року №335, згідно якої ОСОБА_3 перебував на «П» обліку з 15.03.2016 року по 25.04.2017 року з приводу психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів зі шкідливими наслідками; знятий з обліку з відсутністю відомостей;

- супровідний лист СВ ВП №1 ОРУП №1 в Одеській області на адресу КУ «ООМЦПЗ» №60.6/-118 від 28.02.2024 року;

- довідка КНП «МЦПЗ» ООР» від 11.03.2024 року №1508, згідно якої ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в лікарні з 17.04.2015 року по 17.04.2015 року, з діагнозом гостра інтоксикація алкоголем, з дистрофічною формою сп`яніння та епізодичним вживанням ПАР по анамнезу;

- супровідний лист ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 27022021 №3/5-3479 щодо направлення характеристики відносно ув`язненого ОСОБА_3 відповідно до запиту;

- характеристика заступника начальника ВСВ та ПР капітана внутрішньої служби ОСОБА_27 від 26.02.2024 року, згідно якої ОСОБА_3 , характеризується позитивно.

Крім того, за клопотанням сторони захисту до матеріалів кримінального провадження було долучено наступні докази:

- скріншоти з мобільного додатку «Дія» та «Helsi» на ім`я ОСОБА_3 , що знаходяться в мобільному телефоні «XIAOMI Redmi Note 12S» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEІ2 НОМЕР_2 ;

- медичну довідку з Одеської міської медичної частини №21 від 09.10.2024 року №451/ОММЧ-21-24-вн, щодо стану здоров`я ОСОБА_3 .

Крім того, під час судового розгляду судом безпосередньо за участі сторін було досліджено речовий доказ, добровільно наданий потерпілою ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон фірми «XIAOMI Redmi Note 12S», у корпусі чорного кольору.

При дослідженні мобільного телефону судом встановлено, що застосунок «Дія» з анкетними даними ОСОБА_3 створено 24.10.2021 року. Надалі 18.02.2023 року авторизовано «Дія» у новому пристрої. Потім 14.08.2023 року знову авторизовано «Дія» у новому пристрої. В подальшому 09.01.2024 року о 05:00 годині у застосунку відбулась остання зміна пристрою. У застосунку «Дія» прикріплено документи ОСОБА_3 , зокрема: картка платника податків РНОКПП; паспорт громадянина України; закордонний паспорт; свідоцтво про базову середню освіту.

Крім того, на даному мобільному телефону також встановлено застосунок «Helsi» на ім`я ОСОБА_3 .

Також на даному мобільному телефоні встановлено дві сім-карти: НОМЕР_7 -оператора мобільного зв`язку «Водафон» та (098) НОМЕР_8 - оператора мобільного зв`язку «Київстар».

Версія сторони захисту не знайшла свого підтвердження та спростовується дослідженими судом доказами, та суд розцінює її як спробу уникнути відповідальності, виходячи з такого.

Так, в судовому засіданні сторона захисту зазначила, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки вказаний телефон був в спільному користуванні, що підтверджується наявним застосунками «Дія» та «Helsi» на ім`я ОСОБА_3 у вказаному мобільному телефонні. Крім того, захисник вказала, що ОСОБА_3 також вносив грошові кошти за договором позики, за яким було придбано вказаний телефон.

Суд відхиляє доводи сторони захисту, з огляду на таке.

Так, згідно акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №483842608 від 11.10.2023 року, споживчий кредит на суму 12996, 90 грн. було надано ОСОБА_6 шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ», де останньою здійснювалось придбання телефону «Redmi Note 12S».

Відповідно до долученого до матеріалів справи фіскального чеку ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» №18rebj20kKA від 11.10.2023 року, було придбано в кредит мобільний телефон «Redmi Note 12S».

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно доктринального визначення, право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Згідно визначення, яке закріплено в ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_6 на належні їй на праві власності кошти, отриманні за договором споживчого кредиту, було придбано мобільний телефон «Redmi Note 12S».

При цьому, варто зазначити, що навіть якщо майно перебуває у спільному користуванні з родичем, воно все одно вважається чужим для того, хто його викрадає, з точки зору кримінального права, оскільки винний протиправно вилучає його частину або частку, яка належить іншому співвласнику.

Протиправні дії ОСОБА_3 були такими, що фактично позбавили власника - потерпілої ОСОБА_6 права володіти, користуватися або розпоряджатися своїм майном, оскільки вона не надавала добровільної згоди на закладення свого мобільного телефону її онуком в ломбард.

Однак, варто зазначити, що під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною захисту не було доведено перед судом, що ОСОБА_3 є законним співвласником предмету злочинного посягання - мобільного телефону «XIAOMI Redmi Note 12S».

Крім того, стороною захисту було зазначено, що ОСОБА_3 також вносив платежі за акцепт пропозицію на укладення угоди про надання споживчого кредиту №483842608 від 11.10.2023 року, однак жодних доказів на підтвердження вказаного факту суду надано не було.

Так, факт того, що в мобільних додатках «Дія» та «Healsi», встановлених на мобільному телефоні, належному на праві власності ОСОБА_6 , було зареєстровано акаунт на ім`я ОСОБА_3 , не доводить того, що вказаний мобільний телефон належав їм на праві спільної власності.

Надання потерпілою ОСОБА_6 у користування обвинуваченому ОСОБА_3 вказаного мобільного телефону, не свідчить про набуття ним права власності на вказану річ.

Натомість з матеріалів кримінального провадження вбачається, що титульним власником за документами є виключно ОСОБА_6 , яка могла надавати ОСОБА_3 у користування вказаний мобільний телефон, але право користування річчю не робить автоматично особу її власником та не дає їй право вільно розпоряджатися чужим майном на власний розсуд.

Таким чином, судом при дослідженні матеріалів кримінального провадження, було встановлено, що власником мобільного телефону, відповідно до вимог закону є ОСОБА_6 .

В свою чергу, вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 дій, щодо відкритого заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 , та подальшого отримання позики за заставою вказаного мобільного телефону в ломбарді, свідчить про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, варто зазначити, що потерпіла ОСОБА_6 змінила свої показання після того, як дізналася, що ОСОБА_3 , який є її онуком, загрожує покарання від 7-10 років позбавлення волі, тому вона хотіла забрати свою заяву, але дізнавшись, що це вже неможливо, почала заперечувати надані нею раніше показання, зафіксовані в заяві.

При цьому, слід відмітити, що потерпілій, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду було роз`яснено її права та обов`язки, пов`язані з її правовим статусом у даному кримінальному провадженні, зокрема й положення ст. 63 Конституції України, наслідки звернення із відповідною заявою до правоохоронних органів, а також наслідки, передбачені ст. 383, 384 КК України.

Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , суд оцынюэ, як такы, що не мають суттєвого доказового значення, оскільки вказані особи не були очевидцями події, а вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України доводиться іншими дослідженими судом доказами у кримінальному провадженні.

З метою усунення протиріч у показаннях свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 було проведено їх одночасний допит, під час якого свідок ОСОБА_17 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження її показань з приводу того, що 10.02.2024 року її не було допитано у якості свідка та підпис у протоколі допиту не її, оскільки в цей час вона знаходилась в іншому місці.

Крім того, захисник просила суд постановити ухвалу про внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення співробітником поліції ОСОБА_18 кримінального правопорушення, оскільки ним було зазначено недостовірні показання свідка ОСОБА_17 , яка під час судового розгляду зазначила, що не надавала вказані показання.

Однак, суд не приймає вказані доводи захисника, з огляду на таке.

Під час судового розгляду судом було допитано оперуповноваженого ОСОБА_18 , який зазначив, що ним під час досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_17 , однак свідок заперечувала вказаний факт, та зазначила, що підпис в протоколі допиту їй не належить та жодних показань вона не надавала.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд звертає увагу, що діючим кримінально процесуальним законом передбачено процедуру щодо повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, а саме шляхом подання заяви до слідчого, дізнавача, прокурора.

Суд може постановити ухвалу лише у випадку, визначеному ч. 6 ст. 206 КПК України.

З моменту допиту потерпілої, та встановлення учасниками кримінального провадження вказаного факту, ані стороною захисту, ані свідком не було вжито жодних заходів, передбачених ст. 214 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що захисник звернулась до суду з вказаним клопотанням тільки на стадії судових дебатів.

Враховуючи те, що законом не врегульовано ініціювання судом питання про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, шляхом постановлення ухвали, окрім випадків, передбачених ст. 206 КПК України, суд не вбачає підстав для задоволення клопотанням захисника.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що учасники кримінального провадження, за наявності передбачених законом підстав, не позбавленні права самостійно повідомити правоохоронний орган про вчинене кримінальне правопорушення, у спосіб визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Крім того, суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , оскільки вони є родичами обвинуваченого ОСОБА_3 та їх показання є необ`єктивними.

Таким чином, винність ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю доведена наданими стороною обвинувачення доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які було досліджено судом безпосередньо, які є належними, допустимими і достовірними та у сукупності і взаємозв`язку узгоджуються між собою та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши в повному обсязі й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм правову оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою та є допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Захисник обвинуваченого просила ухвалити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 виправдувальний вирок та звільнити його з-під варти негайно в залі суду. Вказала, що ані ОСОБА_3 , ані потерпіла ОСОБА_6 та свідки, не вказали, що ОСОБА_3 вчинив інкримінований йому злочин. Крім того, захисник зазначила, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Також захисник просила суд постановити ухвалу про внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення співробітником поліції ОСОБА_18 кримінального правопорушення, оскільки ним було зазначено недостовірні показання свідка ОСОБА_17 , яка під час судового розгляду зазначила, що не надавала вказані показання.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд ухвалити справедливе рішення відносно нього, оскільки викладенні в обвинувальному акті фактичні обставини не відповідають дійсності, матеріали кримінального провадження містять підроблені документи.

Потерпіла та її представник підтримали сторону захисту, вважали, що ОСОБА_3 не винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю доведена дослідженими доказами у даному кримінальному провадженні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є громадянином України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованим, зареєстрований та проживає в м. Одеса, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого, який наразі у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, позитивно характеризується, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд також приймає до уваги, що вчинений обвинуваченим злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України ОСОБА_3 вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення обвинуваченим умисного корисливого злочину, яке віднесене кримінальним Законом за формальними ознаками до тяжкого злочину, однак являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді семи років позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

При цьому, судом не встановлено підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 07.02.2024 року обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено востаннє ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2025 року стосовно ОСОБА_3 та який до набрання даним вироком законної сили слід залишити без змін.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період із 07.02.2024 року по день набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2025 року, стосовно ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили слід залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Арешт на майно не накладався.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 186 КК України, ст. 100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період із 07.02.2024 року по день набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2025 року обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речовий доказ:

- договір позики №794-24001000 від 06.02.2024 року ПТ «Ломбард Гроші» щодо отримання позики в розмірі 3000 грн. (позичальник ОСОБА_3 ) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- телефон фірми «Redmi Note 12S» у корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 ; IME2 НОМЕР_2 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_6 .

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_28