УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001571, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 22.12.2025 року, біля 22.30 години, неподалік буд. АДРЕСА_1 працівниками ВКП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області був зупинений гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на запитання працівників поліції про наявність заборонених речей, повідомив, що зберігає при собі психотропні речовини: PVP, вагою біля 50 грам, MDMA в кількості біля 50 штук, мефедрон, вагою біля 50 грам, з метою збуту, шляхом розповсюдження «закладок» на території м. Вінниці..

Далі, 23.12.2025 у період часу з 02:34 год. по 03:00 год., у квартирі АДРЕСА_2 , в ході обшуку у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: Поліетиленовий зіп-пакет із вмістом речовини рослинного походження; Електронні ваги; Клейка стрічка у кількості 5 шт; зіп-пакети у кількості близько 100 шт.; Паперовий згорток в середині якого знаходиться речовина рослинного походження. Зазначені речі було поміщено до спеціальних пакетів, опечатано та підписано учасниками.

Вилучені речі мають важливе значення для всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин даного кримінального провадження.

Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак слідчим ОСОБА_5 подано заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містить відомості щодо обставин злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз.

Зважаючи на вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що вилучене майно містить відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, яке вилучено під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , при цьому слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 23.12.2025 у квартирі АДРЕСА_2 , в ході обшуку у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, а саме: Поліетиленовий зіп-пакет із вмістом речовини рослинного походження; Електронні ваги; Клейка стрічка у кількості 5 шт; зіп-пакети у кількості близько 100 шт.; Паперовий згорток в середині якого знаходиться речовина рослинного походження.

Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя