ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає в невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14 листопада 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає в невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14 листопада 2025 року.

Скарга мотивована тим, що 14 листопада 2025 року ОСОБА_3 до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому (за адресою м. Вінниця, вул. 600-річчя, 25), було подано заяву про вчинення злочину за ознаками ст.ст.365, 382, 396 КК України. Однак станом на 20 листопада 2025 року про внесення відомостей до ЄРДР заявника не повідомлено та не вручено відповідного витягу. Тож така бездіяльність правоохоронного органу є грубим порушенням вимог ст. 214 КПК України, а також ст.ст. 55, 56 КПК України.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив суд постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, негайно виконати вимоги статті 214 КПК України, а саме впродовж 24 годин внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14 листопада 2025 року про вчинення кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.365, 382, 396 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав в повному обсязі за викладених у ній обставин та просив її задовольнити. Надав суду для приєднання до матеріалів скарги копію повідомлення Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ від 11.11.2025 та копію листа за підписом начальника відділу дізнання ГУНП у Вінницькій області від 13.01.2026, які, на переконання скаржника, підтверджують обставини вчинення кримінальних правопорушень

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 заперечив проти задоволення вимог скарги, оскільки вважає її безпідставною. Як пояснив слідчий, ОСОБА_3 у своїй заяві від 14.11.2025 просив внести відомості до ЄРДР відносно начальника сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 статтями 365, 383, 396 КК України. Однак, підстави вважати дане звернення саме заявою про злочин відсутні. Зокрема, в даному випадку, на переконання заявника, злочинні дії начальника сектору дізнання ОСОБА_6 полягали у невиконання ухвали слідчого судді у справі №127/33399/25, якою уповноважену особу сектору дізнання зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 16.10.2025. Однак вказана ухвала суду була виконана, відповідні відомості до ЄРДР внесені. Незгода ж заявника із попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення не може вважатися невиконанням рішення суду, оскільки визначення/зміна правової кваліфікації належить до дискреційних повноважень уповноваженої особи органу досудового розслідування.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності уповноважених осіб під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Зокрема п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що на ім`я директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому полковника ОСОБА_7 було подано заяву від 14 листопада 2025 року про вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, відповідно до вказаної вище заяви, «07.11.2025 начальник СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_8 отримав на виконання ухвалу Вінницького міського суду від 30 жовтня 2025 року у справі №127/33399/25, але у встановлений статтею 214 КПК України 24-х годинний термін не вніс заяву ОСОБА_3 «Про вчинення злочину відносно нього за кваліфікацією ст.122 КК України» до ЄРДР, чим вчинив злочин, що кваліфікується як невиконання рішення суду (ст. 382 КК України) та приховування злочину (ст. 396 КК України)

Після численних скарг 13.11.2025 року начальник СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_8 виконуючи рішення суду вносячи відомості про вчинення злочину до ЄРДР перевищив владні повноваження (ст.365 КК України) змінив кваліфікацію злочину зі ст.122 КК України … на ст.125 КК України...». Також у даній заяві зазначається, що дізнавач ОСОБА_9 та заступник начальника СД ОСОБА_10 намагалися допитати ОСОБА_3 як заявника, однак після його заперечень стосовно того, що він є саме потерпілим «відразу втекли і відмовилися вийти та вручити пам`ятку потерпілого та направити на судово-медичну експертизу, що підтверджує вчинення злочину з метою приховати злочин».

Як зазначається у скарзі та не заперечувалось у судовому засіданні слідчим, відомості за даною заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач та прокурор.

Отже, обов`язок із внесення відповідних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення покладається на слідчого, дізнавача, прокурора, до якого надійшла заява, повідомлення про таке діяння.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені в ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, зокрема: дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Також, згідно з ч. 1 розділу 2 Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, до Реєстру вносяться відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб тощо), суб`єктивна та об`єктивна сторони кримінального правопорушення.

Діючим КПК України передбачена спрощена процедура початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки викладених в заяві обставин), яка полягає в тому, що для внесення відомостей до ЄРДР необхідно лише перевірити зміст самої заяви про кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній конкретних, відомих заявнику обставин об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). При цьому такі обставини мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тож слідчий суддя приділяє особливу увагу змісту заяви ОСОБА_3 від 14 листопада 2025 року та мотивів прийняття правоохоронним органом рішення про відмову у внесенні на її підставі відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2025 року у справі №127/33399/25 уповноважену особу СД ВРУП ГУНП у Вінницькій області зобов`язано «внести відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 16.10.2025, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань».

Як вбачається із наданої в судовому засіданні особою, яка подала скаргу, копії листа №10138-2026 від 13.01.2026 за підписом начальника відділу дізнання ГУНП у Вінницькій області, на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області №127/33399/25 від 30.10.2025 сектором дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 13.11.2025 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000240 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Станом на теперішній час досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000240, внесеному до ЄРДР 13.11.2025, триває.

Тож, дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 від 14.11.2025, матеріали скарги та надані в судовому засіданні докази, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість висновку правоохоронного органу про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім того, в контексті досліджуваних обставин слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про ЄРДР, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

І хоча точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо, однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення відомостей до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Разом з тим, п.5 ч.5 ст.214 КПК містить поняття саме «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного здійснення досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Отже, визначення попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень особи, яка вносить відомості до ЄРДР (реєстратора заяви), що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298.

Обставини ж щодо наявності або відсутності суспільно небезпечного караного діяння (дії чи бездіяльності), вчиненого суб`єктом злочину, можуть бути встановлені лише після проведення дій, передбачених главою 20 КПК України.

Тож внесення відомостей уповноваженою особою правоохоронного органу до Єдиного реєстру досудових розслідувань не за бажаною (визначеною на власний розсуд та зазначеною в заяві заявником) правовою кваліфікацією не може вважатися ні неналежним виконанням такою особою своїх службових обов`язків, ні невиконанням рішення суду.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись 22, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає в невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14 листопада 2025 року залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_11