Справа №766/1393/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000080 від 21.01.2026 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Таким чином, на даний час є достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання з підстав відсутності належних доказів повідомлення підозрюваного про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також не доведеністю реальності існування заявлених ризиків.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000080 від 21.01.2026 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

За версією сторони обвинувачення, з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації (далі РФ) проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до статті 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Згідно статті 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема Україна та Російська Федерація (далі за текстом Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до положень статті 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень статті 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до статті 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із статтею 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: тортури або нелюдяне поводження, нелегальне ув`язнення особи.

Статтею 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Додатковий протокол І) встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

Крім того, відповідно до ст. 8(2)(а)(іі), (vii) Римського статуту Міжнародного кримінального суду катування або нелюдське поводження, незаконне позбавлення волі, є воєнними злочинами.

В умовах міжнародного збройного конфлікту, значна частина території Херсонської області, починаючи з 24.02.2022, у тому числі Каховський район, перебуває під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил РФ, у тому числі співробітників незаконних збройних формувань і псевдоправоохоронних органів.

У березні 2022 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена) для досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, за підтримки вищого військового та політичного керівництва РФ, в захопленому приміщенні Відділення поліції №3 Каховського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області за адресою: Херсонська область, с-ще Чаплинка, вул. Грушевського, 46, організовано місце для нелегального ув`язнення, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску для одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Для досягнення цієї мети на окупованій території Херсонської області були залучені невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил, інших військових формувань Російської Федерації та співробітники поліції РФ, в тому числі громадяни України, які погодились на співпрацю з окупаційною владою.

У невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше жовтня 2022 року, невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ залучили до реалізації вищевказаного спільного плану громадян України: начальника так званого «отдела Министерства внутренних дел по Чаплынскому МО ГУМВД Херсонской области» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «помощника дежурного офицера дежурной части» так званого «Чаплынского РОП Каховского РОП» (у подальшому - «отдела Министерства внутренних дел по Чаплынскому МО ГУМВД Херсонской области»)

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та «водителя автомобиля 4 разряда группы тылового обеспечения» так званого «отдела Министерства внутренних дел по Чаплынскому МО ГУМВД Херсонской области» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були достовірно обізнаними про те, що між РФ та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І були комбатантами та зобов`язані додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючи відведені їм ролі, у жовтні 2022 року ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗС РФ, перебуваючи в тимчасово окупованому Каховському районі Херсонської області, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст.ст. 31, 32 Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І, вчинили дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме катуванні, яке виразилось у завданні сильних фізичних страждань потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також його нелегальному ув`язненні спільно з дружиною потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, 25.10.2022 приблизно о 13.00 год. ОСОБА_6 та близько чотирнадцяти невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців ЗС РФ, будучи озброєними вогнепальною зброєю, діючи за попередньою змовою між собою, з метою проведення обшуку прибули за місцем проживання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_6 проводив допит потерпілого з метою отримання інформації про наявність в останнього зброї. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 жестом голови віддав розпорядження невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцям ЗС РФ на катування ОСОБА_10 . Виконуючи вказане розпорядження та діючи спільно, троє невстановлених військовослужбовців ЗС РФ застосували стосовно потерпілого фізичне насильство, яке полягало у спричиненні останньому тілесних ушкоджень шляхом нанесення руками та ногами щонайменше 40 хаотичних ударів по тулубу і ногам ОСОБА_10 .

Після припинення побиття, ОСОБА_6 , продовжуючи переслідувати спільну злочинну мету, віддав розпорядження невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ на затримання потерпілих ОСОБА_10 та

ОСОБА_11 , які у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебували, участі у бойових діях не брали тобто були особами, які підпадають під захист ст. 4 Конвенції, як громадяни України, котрі не беруть активної участі у бойових діях та опинилися в ході окупації під владою сторони конфлікту (РФ).

Відразу після затримання, вказаними особами перевезено потерпілих до захопленої будівлі Відділення поліції №3 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області за адресою: Херсонська область, с-ще Чаплинка, вул. Грушевського, 46 та ув`язнено у різних камерах, в яких вони утримувались в нелюдяних умовах до 02.11.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

Цього ж дня, близько 20.00 год. невстановлений військовослужбовець ЗС РФ конвоював ОСОБА_10 з камери до коридору приміщення поліції, де двоє невстановлених досудовим розслідування осіб проводили допит потерпілого, застосовуючи фізичне насильство, яке полягало в нанесенні тілесних ушкоджень руками та ногами по всьому тілу потерпілого.

26.10.2022 приблизно о 20.00 год. невстановлений досудовим розслідуванням військовослужбовець ЗС РФ конвоював ОСОБА_10 з камери до коридору приміщення поліції, де ОСОБА_9 та троє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, діючи спільно та за попередньою змовою між собою, переслідуючи спільну мету, повторно допитували ОСОБА_10 , застосовуючи фізичне насильство, яке полягало в нанесенні тілесних ушкоджень руками та ногами по всьому тілу потерпілого.

27.10.2022 приблизно о 20.00 год. невстановлений військовослужбовець ЗС РФ конвоював ОСОБА_10 з камери до коридору приміщення поліції, де троє невстановлених досудовим розслідування осіб проводили допит потерпілого, застосовуючи фізичне насильство, яке полягало в нанесенні тілесних ушкоджень руками та ногами по всьому тілу потерпілого.

28.10.2022 приблизно о 20.00 год. невстановлений досудовим розслідуванням військовослужбовець ЗС РФ конвоював ОСОБА_10 з камери до коридору приміщення поліції, де ОСОБА_8 та троє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, діючи спільно та за попередньою змовою між собою, переслідуючи спільну мету, повторно допитували ОСОБА_10 , застосовуючи фізичне насильство, яке полягало в нанесенні тілесних ушкоджень руками, ногами та гумовим кийком по всьому тілу потерпілого та в область голови.

02.11.2022 приблизно о 16.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звільнено з місця незаконного утримання без складання та надання будь-яких документів щодо підстав затримання і ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини, які не відповідали встановленим санітарно-гігієнічним нормам, у переповнених камерах, без будь-яких меблів та місця для сну, з обмеженою кількістю питної води та їжі, жодні засоби особистої гігієни та медична допомога не надавались. Тобто потерпілі перебували в умовах, які загрожували їх життю та здоров`ю, але вони не мали можливості вільно залишити місце утримання.

Отже, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у катуванні: завданні сильних фізичних страждань (побоїв і тілесних ушкоджень) потерпілому ОСОБА_10 з метою отримання інформації, яка їх цікавила, утриманні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, тобто у нелюдяному поводженні, вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільних осіб, котрі перебували під захистом, чим порушив ст.ст. 31, 32 Конвенції (заборона катування, нелегальне ув`язнення) та ст. 75(2)(а)(a.2) Додаткового протоколу І (заборона катування).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

24.12.2025 слідчим підозрюваному ОСОБА_6 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4

24.12.2025 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України слідчим за погодженням із процесуальним керівником повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Допитано потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що 25 жовтня 2022 року його затримало п`ятнадцять військовослужбовців РФ, серед яких був ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час затримання ОСОБА_6 допитував потерпілого з приводу наявності у останнього ящика з гранатами, не отримавши бажаної відповіді ОСОБА_6 надав наказ двом невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцям рф на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Після завершення допиту, ОСОБА_6 надав наказ невстановленим військовослужбовцям рф на затримання та конвоювання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ВП № 3 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області за адресою: вул. Грушевського, 46, смт. Чаплинка, Каховського району, Херсонської області, де потерпілих незаконно утримували з 25.10.2022 до 02.11.2022.

26.10.2022 приблизно о 20.00 год. ОСОБА_9 перебуваючи в одному з приміщень ВП № 3 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області допитував потерпілого ОСОБА_10 з проводу наявності у нього ящика з гранатами. Та в подальшому не отримавши бажаних відповідей наніс потерпілому не менше 10 ударів в область стегна та тулубу.

28.10.2022 приблизно о 20.00 год. ОСОБА_8 перебуваючи в одному з приміщень ВП № 3 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області допитував потерпілого ОСОБА_10 з проводу передачі координатів військовим ЗСУ та наявності у останнього ящика з гранатами. Та в подальшому не отримавши бажаних відповідей наніс потерпілому не менше 15 ударів гумовою киянкою в область голови.

02.11.2022 приблизно о 16.00 год. за умовою написання розписки про передачу свого транспортного засобу на потреби російської армії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було звільнено з полону.

- Допитано потерпілу ОСОБА_11 , яка вказала, що 25 жовтня 2022 року її затримало п`ятнадцять військовослужбовців РФ, серед яких був ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час затримання ОСОБА_6 допитував з приводу її чоловіка, який був єгером (хто отримував у нього дозвіл на зброю). В подальшому ОСОБА_6 надав наказ невстановленим військовослужбовцям рф на затримання та конвоювання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ВП № 3 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області за адресою: вул. Грушевського, 46, смт. Чаплинка, Каховського району, Херсонської області, де потерпілих незаконно утримували з 25.10.2022 до 02.11.2022.

Під час перебування в полоні ОСОБА_11 бачила декілька разів одягненого в міліцейську форму з розпізнавальними знаками рф ОСОБА_8 , який знаходився в черговій частині відділення поліції. Також потерпіла бачила ОСОБА_9 який декілька разів проходив повз неї в відділенні поліції.

02.11.2022 приблизно о 16.00 год. за умовою написання розписки про передачу свого транспортного засобу на потреби російської армії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було звільнено з полону.

- Проведено пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 , у ході якого потерпілий впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 25.10.2022 приблизно о 13.00 год. перебував за місцем проживання потерпілого, а саме: АДРЕСА_1 , допитував його з приводу наявності мисливської зброї та ящика з гранатами, після неотримання бажаних відповідей від ОСОБА_10 . ОСОБА_6 надав військовим рф невербальну команду кивком голови на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Після закінчення побиття ОСОБА_6 дав команду військовим рф на конвоювання потерпілого та його дружини ОСОБА_11 до Чаплинського відділку поліції.

- Проведено пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_11 , у ході якого потерпіла впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 25.10.2022 приблизно о 13.00 год. перебував за місцем проживання потерпілої, а саме: АДРЕСА_1 та надав їй наказ «збиратися та взяти з собою теплі речі» для подальшого конвоювання в Чаплинський відділок поліції.

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Згідно відповіді о/у УКР ГУНП в Херсонській області за наявними оперативними даними ОСОБА_6 знаходитись на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 438 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

24.12.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 262 від 24.12.2025 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4, на 29.12.2025, 30.12.2025, 31.12.2025 для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім вказаного, з метою забезпечення прав підозрюваного при заочному кримінальному провадженні та на виконання вимог рішень ЄСПЛ «Ермі проти Італії; Сейдовіч проти Італії; Боярченко проти України», в яких неодноразово зверталась особлива увага на обов`язок представників держави вжити дієвих та вичерпних заходів для повідомлення особи про притягнення до кримінальної відповідальності, суть пред`явленого обвинувачення та права брати участь у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення забезпечено вжиття усіх доступних заходів для інформування підозрюваної особи про притягнення до кримінальної відповідальності, а саме на встановлений під час досудового розслідування інтернет месенджер, яким користується ОСОБА_6 надіслано письмове повідомлення про підозру, повістки про виклик до слідчого, посилання на повістку про виклик, яка опублікована в газеті «Урядовий кур?єр» в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 278, 297-5 Кримінального процесуального кодексу України.

24.12.2025 зазначені повідомлення направлені в особисті повідомлення із використанням функції SMS повідомлення в мессенджері «WhatsApp» ОСОБА_6 , що фактично підтверджує належне повідомлення підозрюваного про притягнення до кримінальної відповідальності та необхідність з`явитись до слідчого, що зафіксовано шляхом проведення огляду мобільного телефону (протокол огляду мобільного телефону від 24.12.2025).

Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або на тимчасово окупованій території України.

На підтвердження цього, слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні складено рапорт про неявку ОСОБА_6 до СУ ГУНП в Херсонській області в м. Херсон.

У зв`язку із викладеним, 23.01.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Разом з цим, встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався. На підконтрольну територію України виїзд не здійснював.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний проживає та перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області, або Донецької області, а саме: АДРЕСА_2 , а також може знаходиться на території АР Крим та території російської федерації, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці відомостей стосовно ОСОБА_6 по ІТС ІПНП встановлено, що він перебуває у розшуку за УСБУ в Тернопільській області: ОРС № 132 від 14.03.2023, при перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 21.01.2026 підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає на ТОТ Донецької області за адресою: АДРЕСА_2 , та в будь який час може виїхати на територію іншої держави.

Так, у ході проведення оперативнорозшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_6 на теперішній час умисно переховується на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), що не виключає можливості переміщення підозрюваного в інші держави.

У зв`язку з чим 25.01.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

21.01.2026 прокурором прийнято рішення про виділення з кримінального провадження № 0000322 від 22.03.2022 матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України в окреме провадження із присвоєнням у Єдиному реєстрі досудових розслідувань реєстраційного номеру № 0000080.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2026 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000080 від 21.01.2026 за підозрою:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України;

- ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 438 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення.

Належного обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, подане клопотання не містить, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає його недоведеним.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми років до дванадцяти років.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Азербайджану, громадянин України, документований паспортом громадянина України номер НОМЕР_1 , виданий Кіровським РІ Макіївського МУ, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , начальник так званого «отдела Министерства внутренних дел по Чаплынскому МО ГУМВД Херсонской области», раніше судимий, а саме 19.02.2025 вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області за ч. 7 ст. 111-1 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади на 12 років.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Більш того, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260,261,437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.01.2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080.

Після затримання підозрюваного, не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1