Справа № 461/1164/26
Провадження № 1-кс/461/846/26
УХВАЛА

16.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001121, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що на початку вересня 2025 року до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_5 з приводу з`ясування обставин перетину державного кордону України з метою виїзду на тривалий час, після чого в ОСОБА_4 виник умисел на організацію незаконного переправлення особи через держаний кордон України, при цьому усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни військовозобов`язаних осіб забороняється.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.02.2026 ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, з корисливого мотиву, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 , який б забезпечив незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, а саме його перевезення в транспортному засобі через державний кордон України з приховуванням від прикордонного контролю.

09.02.2026 близько 13:20 год. у АДРЕСА_1 ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 зустрілись з ОСОБА_5 . Під час зустрічі ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 повідомили ОСОБА_5 про те, що їхні послуги щодо організації незаконного перетину державного кордону України та сприяння у цьому будуть коштувати 18000 доларів США, які необхідно буде заплатити за 1-3 місяці перед перетином кордону. Крім цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 керуючи діями ОСОБА_5 , повідомили йому, щоб той підготував речі, документи та гроші, з якими хоче покинути України у невеликій сумці, яку візьме з собою та заборонили брати із собою мобільний телефон під час перетину державного кордону України. Також пояснили процедуру перетину, а саме ОСОБА_5 необхідно буде передати ОСОБА_6 з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 18000 доларів США, а також надати копію свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон та витяг з додатку «Резерв+». Після цього приблизно за 1-3 місяці ОСОБА_6 чи ОСОБА_4 повідомить ОСОБА_5 про необхідність виїзду за межі України за 1-2 дня до цього та доставлять останнього до вантажного транспортного засобу, де заховають його. В подальшому на цьому транспортному засобі його буде перевезено через державний кордон України з приховуванням від прикордонного контролю на одному з пунктів пропуску в Львівській області. Проїхавши цей пункт пропуску йому необхідно буде надати свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон працівникам прикордонної служби Польщі для реєстрації його в`їзду. Перебуваючи на території Польщі ОСОБА_5 буде зобов`язаний поселитися в готель на кілька годин та виконувати подальші вказівки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які вони йому надаватимуть.

12.02.2026 близько 17:15 год. ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу на незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, зустрівся з ним за адресою АДРЕСА_2 , після чого на автомобілі «Volkswagen», н.з. НОМЕР_1 доставив його за адресою м. Львів, вул. Наукова, 35а, де їх очікував ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 з ОСОБА_5 сіли в автомобіль «Toyota», н.з. НОМЕР_2 , в якому перебував ОСОБА_6 . Перебуваючи у вказаному автомобілі ОСОБА_6 висловив вимогу ОСОБА_5 передати йому грошові кошти з документами, які він мав підготувати, а також повідомив, що йому з отриманими коштами необхідно поїхати до певних осіб і тоді в період часу 1-3 місяці ОСОБА_5 буде переправлено через державний кордон України.

ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України отримали від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 18000 доларів США, як незаконну винагороду за вчинені ним вищезазначені незаконні дії.

В подальшому, протиправна діяльність ОСОБА_6 та ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 18000 доларів США, як незаконна винагорода вилучена.

12.02.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого затримано в порядку ст.208 КПК України та 13.02.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У випадку визнання судом винним ОСОБА_6 , йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із конфіскацією майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності ОСОБА_6 перебуває транспортний засіб Lexus, н.з. НОМЕР_3 .

Слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, існує необхідність у вжитті заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту належного підозрюваному рухомого майна, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі та без участі підозрюваного з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Згідно з реєстраційною карткою транспортного засобу у власності ОСОБА_6 перебуває транспортний засіб Lexus, н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України, встановлено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тобто, у випадку визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши додані до клопотання документи, оцінивши доводи слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, що надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням. Слідчий суддя також враховує, що обізнаність власника про ризик можливого обмеження його права власності, в тому числі майбутньої конфіскації майна, може спричинити негайне його відчуження.

Слідчий суддя при цьому зважає на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Накладення арешту на майно підозрюваного не є припиненням права власності/позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися та відчужувати таке майно, без встановлення заборони користування ним, що, враховуючи завдання кримінального провадження, у даному випадку є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Під час розгляду справи доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене слідчий суддя погоджується з заявленою слідчим необхідністю накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження майном, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб Lexus, н.з. НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1