У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 03.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ

Старший дізнавач СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, погодженим прокурором Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яке сформоване в системі «Електронний суд» 03.10.2025 та зареєстровано судом 06.10.2025.

Вказане клопотання дізнавач обґрунтовує тим, що 02.10.2025 року, під час проходження перевірки документів на пункті пропуску «Устилуг», гр. ОСОБА_3 , пред`явив витяг з наказу №2066-к від 30.09.2025, та заяву про клопотання надання дозволу на виїзд за кордон від 29.09.2025, з ознаками підробки.

03.10.2025 за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

02.10.2025 під час огляд місця події за адресою АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_3 , було вилучено: витяг з наказу №2066-к від 30.09.2025 виданий ТОВ «ГЛОБАЛ БІЛД ІНЖИНІРИНГ», заява про надання дозволу на відпустку ОСОБА_3 від 29.09.2025, витяг з додатку «Дія» про бронювання працівників від 05.08.2025, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою «Лайфселл» НОМЕР_3 .

Дізнавач вважає, що вилучені в ході огляду предмети є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України.

Таким чином, на думку дізнавача, вилучені: витяг з наказу №2066-к від 30.09.2025 виданий ТОВ «ГЛОБАЛ БІЛД ІНЖИНІРИНГ», заява про надання дозволу на відпустку ОСОБА_3 від 29.09.2025, витяг з додатку «Дія» про бронювання працівників від 05.08.2025, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою «Лайфселл» НОМЕР_3 , підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки мають значення речового доказу для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані речі, які є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню, а тому сліди злочину на них можуть бути знищені.

Дізнавач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, просила розглянути клопотання за її відсутності.

Власник майна ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засідання просили відмовити у задоволенні клопотання старшого дізнавача про арешт майна через необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування своєї позиції представник власника майна послався на те, що клопотання про арешт майна подано не повноважною особою, оскільки відповідно до ст.64-2 КПК України з вказаним клопотанням має право звернутися лише прокурор. Крім того, матеріали клопотання взагалі не містять доказів на підтвердження повноважень вчиняти або погоджувати будь-які слідчі чи процесуальні дії у старшого дізнавача ОСОБА_5 або прокурора Володимирської окружної прокуратури. З наявних у судовій справі матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», вилучений 02.10.2025 року. Звертає увагу на грубе порушення стороною обвинувачення вимог ч.3 ст.214 КПК України, щодо заборони проведення слідчих дій поза межами кримінального провадження. Відповідні відомості були внесені в ЄРДР лише наступного дня після проведення огляду місця події, тобто після спливу тривалого проміжку часу, за відсутності будь-яких поважних для цього причин, а тому огляд місця події, який відбувся 02.10.2025, на думку представника, слід вважати таким, який проведено з грубим та невиправданим порушенням належної правової процедури з огляду на що, протокол огляду місця події від 02.12.2025 та вилучене під час проведення такої слідчої дії майно є очевидно недопустимими доказами. Отже дізнавачем не доведено поза розумним сумнівом, що зазначене у цьому клопотанні майно перебуває в сторони обвинувачення на законних підставах, що в свою чергу, приводить до висновку про недоведеність дізнавачем необхідності накладення арешту на таке майно із заявленою дізнавачем метою збереження речових доказів, адже, встановлені внаслідок проведеної поза межами будь-якого кримінального провадження процесуальної дії докази є недопустимими. Також зазначив, що під час проведення огляду місця події власником вилученого майна ОСОБА_3 неодноразово надавався телефон дізнавачу у розблокованому вигляді, тобто власником майна у жодний спосіб не обмежувався доступ органу розслідування до інформації, що на такому телефоні міститься. На думку представника, відсутні також будь-які підстави вважати, що вилучений мобільний телефон може бути необхідним для проведення експертного дослідження адже у своєму клопотанні дізнавач жодного разу навіть не згадувала про таку необхідність, або наявність відповідних намірів у органу досудового розслідування. Окремо зазначив, що ОСОБА_3 не мав жодного наміру вчиняти будь-які протиправні дії, він дійсно офіційно працевлаштований в ТОВ «Глобал Білд Інжиніринг», що підтверджується відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України. Крім того, ОСОБА_3 дійсно є заброньованою особою, що підтверджується його електронним військово-обліковим документом. Просив врахувати, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та у своїй діяльності використовує вилучений мобільний телефон. Вказаний мобільний телефон є єдиним телефоном ОСОБА_3 , яким останній користується у всіх сферах, а тому обмеження його у праві володіння та користування телефоном буде очевидно неспівмірним заходам забезпечення у кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення власника майна та його представника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, письмові заперечення представника власника майна, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч.1 ст.170 КПК України).

Згідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що сектором дізнання Володимирського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000332 від 03.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підроблених документів).

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.10.2025 про виявлення кримінального правопорушення, згідно якого 02.10.2025 на виїзд з України на транспортному засобі марки «Міні купер», р/н НОМЕР_4 , прибув громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проходження прикордонного контролю з метою перетину ДКУ вищевказаний громадянин надав комплект документів про бронювання, в якому знаходились: заява про клопотання надання дозволу на виїзд за кордон від 29.09.2025 погоджений директором ТОВ «Глобал Білд Інжиніринг»; витяг з наказу №2066-К від 30.09.2025 про надання відпустки від товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Білд Інжиніринг», з ознаками можливого підроблення, а саме: печатки ТОВ «Глобал Білд Інжиніринг» нанесено лазерним струмом на обох документах, особа не орієнтується в порядку бронювання та отримання документів; підпис керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Білд Інжиніринг» на документах різні.

02.10.2025 під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_3 , було вилучено: витяг з наказу №2066-к від 30.09.2025 виданий ТОВ «ГЛОБАЛ БІЛД ІНЖИНІРИНГ», заява про надання дозволу на відпустку ОСОБА_3 від 29.09.2025, витяг з додатку «Дія» про бронювання працівників від 05.08.2025, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою «Лайфселл» НОМЕР_3 .

Постановою старшого дізнавача ОСОБА_5 від 03.10.2025 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Предметом кримінального правопорушення передбаченого ст.358 КК України є: 1) посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа; 2) печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки.

На думку слідчого судді, досліджені під час судового розгляду матеріали свідчать про відповідність заявлених документів критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, так як вони містить інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, мають суттєве значення для здійснення досудового розслідування та встановлення істини у кримінальному провадженні за ч.4 ст. 358 КК України та необхідні для проведення судових експертиз.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на вилучені у ОСОБА_3 витяг з наказу №2066-к від 30.09.2025 виданий ТОВ «ГЛОБАЛ БІЛД ІНЖИНІРИНГ», заяву про надання дозволу на відпустку ОСОБА_3 від 29.09.2025, витяг з додатку «Дія» про бронювання працівників від 05.08.2025, з метою їх збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати речових доказів, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на такі ризики, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону користування та розпоряджання вказаним майном.

Слідчий суддя також зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Доказів будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчому судді під час розгляду не надані.

Разом з тим, старший дізнавач СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 у своєму клопотанні належним чином не обґрунтувала та в судовому засіданні не довела необхідність накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою «Лайфселл» НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 , не обґрунтувала та не довела наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому в цій частині клопотання слід відмовити.

Посилання представника власника майна на те, що клопотання про арешт майна подано не належним суб`єктом не заслуговує на увагу, оскільки ч.2 ст.64-2 КПК України, на яку він посилається, містить визначення, хто відноситься до третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, і з якого моменту набувається цією особою цей статус. Водночас, питання накладення арешту урегульовано ст.ст.170-173 КПК України, які є спеціальними нормами по відношенню до загальної норми, визначеної ст.64-2 КПК України. Так, ч.1 ст.171 КПК України визначено коло осіб, які наділені повноваженнями звертатися до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна. Відповідно до зазначеної норми та положень ст.40-1 КПК України, яка визначає повноваження дізнавача, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий або дізнавач за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Не заслуговують на увагу також доводи представника власника майна про те, що матеріали клопотання про накладення арешту взагалі не містять доказів на підтвердження повноважень старшого дізнавача та прокурора, який погодив клопотання, оскільки до клопотання долучено витяг з ЄРДР - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цього розділу параметрами, які є актуальними на момент його формування (п.2 Розділу ІV Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора 30 червня 2020 року № 298).

Відповідно до п.3 Розділу ІV вказаного Положення до витягу з Реєстру включається інформація, зокрема, про прізвище та ініціали слідчого (слідчих), дізнавача (дізнавачів), які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

Прокурори, керівники органів досудового розслідування, органів дізнання всіх рівнів забезпечують у відомствах контроль за своєчасним, повним та достовірним внесенням інформації до Реєстру у строки, визначені КПК України та цим Положенням. У разі встановлення фактів невідповідності внесеної до Реєстру інформації матеріалам кримінального провадження або її неповноти вживаються заходи щодо усунення виявлених порушень (п.п.1,4 Розділу V Положення).

Зважаючи на викладене, у слідчого судді відсутні підстави сумніватися у повноваженнях старшого дізнавача та прокурора, який погодив клопотання про арешт майна, оскільки їх прізвища зазначені у наданому суду Витягу з ЄРДР.

Стосовно доводів представника власника майна щодо недопустимості протоколу огляду місця події від 02.12.2025 та вилученого під час проведення такої слідчої дії майна, відсутності в діях ОСОБА_3 будь-якого складу кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що вирішення питання про правильність чи неправильність кваліфікації діянь особи, доведеність чи недоведеність її винуватості, а також оцінка доказів, віднесена законодавцем до стадії судового розгляду та, саме суд повинен надати їм оцінку у нарадчій кімнаті відповідно до вимог ст.94, 368 КПК України.

На даному етапі слідчий суддя встановлює лише наявність достатніх підстав для накладення арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Отже вказані та інші доводи, на які посилається представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у своїх запереченнях, жодним чином не спростовують встановлені слідчим суддею підстави для накладення арешту на вилучене майно.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту не є припиненням права власності на майно або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 03.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на витяг з наказу №2066-к від 30.09.2025 виданий ТОВ «ГЛОБАЛ БІЛД ІНЖИНІРИНГ», заяву про надання дозволу на відпустку ОСОБА_3 від 29.09.2025, витяг з додатку «Дія» про бронювання працівників від 05.08.2025, які були вилучені у ОСОБА_3 02.10.2025 під час огляду місця події, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.

В іншій частині клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою «Лайфселл» НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 - відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити дізнавачу та власникам майна.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 08.10.2025. Повний текст ухвали суду виготовлений 10.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1