Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

селище Романів 13 жовтня 2025 року

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000183 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2025 року до Романівського районного суду Житомирської області надійшов складений у вказаному кримінальному провадженні обвинувальний акт.

Цей обвинувальний акт та додатки до нього складені відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Кримінальне провадження підлягає розгляду Романівським районним судом Житомирської області.

Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту судом не встановлено.

Також судом встановлено, що 17 жовтня 2025 року спливає строк застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим прокурор заявила клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення).

В судовому засіданні прокурор просила задовольнити клопотання продовження тримання обвинуваченого під вартою

Захисник та обвинувачений не заперечили щодо продовження застосування запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла щодо задоволення клопотання прокурора не заперечила.

Дослідивши клопотання прокурора, заслухавши пояснення учасників провадження, встановивши наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та оцінивши в сукупності обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу відповідно до статті 178 КПК України, суд прийшов до переконання про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом частини 3 статті 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ухвали слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року, застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою, без визначення застави та визначено строк дії ухвали - до 17 жовтня 2025 року включно.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за якими законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що повністю узгоджується із санкціями частини першої статті 115, частини першої статті 263 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Прокурором доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років та на строк від 7 до 15 років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, суддя вважає, що ризик переховування від суду є достатньо високим.

Суд вважає обґрунтованими твердження у клопотанні про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом умовлянь змінити показання чи погроз з цією метою.

Стороною обвинувачення доведено також і існування ризику продовження обвинуваченим кримінального правопорушення відносно потерпілої. Наявність цього ризику підтверджується тією обставиною, що злочинні дії, які ставляться йому у провину стороною обвинувачення, не були закінчені з причини, які не залежали від його волі.

При розгляді клопотання враховуються обставини, визначені в статті 178 КПК України, наслідки кримінального правопорушення у виді заподіяння тілесних ушкоджень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, соціальні зв`язки обвинуваченого, вік (є особою, яка досягла пенсійного віку), майновий та сімейний стан (одружений).

На переконання суду, прокурор у судовому засіданні довела, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, не зменшилися і вони виправдовують тримання особи під вартою, тому, з метою нівелювання таких ризиків, продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Обставин, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства, суд на підставі пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому розмір застави не визначає.

Заявлене прокурором клопотання про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки згідно положень частини 2 статті 314 КПК України досудова доповідь складається виключно щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Керуючись статтями 314-316, 331, 334, 369-372 КПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 263 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Романівського районного суду Житомирської області на 20 жовтня 2025 року на 12 годину.

Викликати в судове засідання прокурора, захисника, обвинуваченого та потерпілу.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою по 11 грудня 2025 року включно.

На підставі частини четвертої статті 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України не визначати.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8».

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1