03 листопада 2025 року
Єдиний унікальний № 501/3355/25
Провадження № 1-кп/501/249/25
У Х В А Л А

31 жовтня 2025 року, м. Чорноморськ,

Чорноморський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000566 від 23 червня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллічівська (на теперішній час - м. Чорноморськ) Одеської обл., громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштована, не заміжня, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із правом внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 60 560,00 грн, з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор зазначає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що неможливо обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачена та її захисник проти клопотання прокурора заперечували. Вважали, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої. Захисник наголошував, що ОСОБА_5 раніше не судима, оскільки кримінальне правопорушення, за яке її було засуджено наразі декриміналізовано.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення цього злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Тож, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_5 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З цих підстав суд відхиляє доводи захисника про те, що ОСОБА_5 раніше не судима, оскільки вони не впливають на можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України не затримувалася.

ОСОБА_5 обвинувачується у такому.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимою за корисливі кримінальні правопорушення проти власності, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому продовжений згідно зі змінами відповідних нормативних актів та триває на даний час.

17 червня 2025 року близько 08:40 год більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою таємного викрадення чужого майна прибула до приміщення магазину «ПРОСТІР», що належить на праві користування товариству з обмеженою відповідальністю «НУМІС» (надалі - ТОВ «НУМІС») та розташований за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, вул. Захисників України, буд. 5.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, повторно в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, знаючи і розуміючи, що її дії будуть непомічені, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні вищевказаного магазину, а саме у відділі «товарів для дому», шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгових полиць магазину: порошок для прання торгової марки «Ariel» гель в розчинних капсулах (для кольорового прання) 70x18 2 г у кількості двох одиниць, вартістю 1 272,72 грн за кожну на загальну суму 2 545,44 грн без урахування ПДВ та порошок для прання торгової марки «Ariel» гель в розчинних капсулах (для кольорового прання) 44x18 2 г у кількості однієї одиниці, вартістю 888, 30 грн без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_5 , з викраденим товаром, пройшла повз касову зону та покинула приміщення магазину, не розрахувавшись за товар, отримавши можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ТОВ «НУМІС», завдано матеріальних збитків на загальну суму 3 433, 74 грн без урахування ПДВ.

Суд вважає, що направлення обвинувального акту до суду свідчить про наявність у сторони обвинувачення інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 могла вчинити кримінальне правопорушення. В той же час, суд наголошує, що обставини здійснення обвинуваченою конкретних дій та доведеність її винуватості потребують перевірки і оцінки під час судового розгляду по суті.

Суд також встановив наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачена може переховуватися від суду. Зазначене підтверджується тим, що підготовче судове засідання призначалося до розгляду декілька разів. ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань, однак, до суду жодного разу не прибула. Про причини неприбуття у судове засідання обвинувачена суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. Відповідно до рапорту працівника поліції від 28 серпня 2025 року, ОСОБА_5 відсутня за місцем свого проживання, повістку вручити не вдалося. Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року до обвинуваченої було застосовано привід, який не було виконано. Тож, суд встановив, що обвинувачена, достеменно знаючи про перебування на розгляді суду кримінального провадження щодо неї, до суду не прибувала, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (обвинувачена може переховуватися від суду).

З цих підстав суд відхиляє доводи обвинуваченого та її захисника про відсутність ризиків, на які посилається прокурор.

В той же час, суд не погоджується з наявністю інших ризиків, на які посилається прокурор. Так, посилаючись на наявність ризику, передбаченого п. п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор не вказав конкретних обставин на обґрунтування цих ризиків та не надав відповідних доказів. Прокурор лише зазначив, що існування ризику підтверджується тим, що обвинувачена неодноразово судима.

Для запобігання встановленим ризикам суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави (окрім як альтернативного запобіжного заходу).

При ухваленні рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України бере до уваги: що покарання, яке загрожує обвинуваченій (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років) є тяжким; наявність у обвинуваченої скарг на хворобу ноги, однак, що вона не повідомила про яку саме хворобу йдеться, а крім того, слідчий ізолятор має медичну частину та медичний персонал, тобто, має умови та можливості надати їй медичну допомогу; обвинувачена не має цінного рухомого та нерухомого майна, постійного джерела доходу; обвинувачена не має чоловіка, малолітніх або неповнолітніх дітей.

Прокурор також просить визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн.

Такий розмір застави не виходить за межі розміру застави, визначеного законодавством щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.

Тож, враховуючи викладене, встановлені на досудовому слідстві обставини інкримінованого кримінального правопорушення, завершення досудового розслідування, розмір збитків, що можливо завдані кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 (3 433,74 грн), тяжкість покарання, яке їй загрожує, наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, відсутність у обвинуваченої постійного доходу, заощаджень, цінного рухомого та нерухомого майна, відсутність родини, слідчий суддя вважає, що застава у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у мінімальному для тяжких злочинів розмірі, що становить 60 560,00 грн, здатна забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

При цьому, у разі звільнення обвинуваченої з-під варти у зв`язку із внесенням застави, на неї необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладеного вище, клопотання прокурора слід задовольнити .

Щодо клопотання захисника та обвинуваченої про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то на переконання суду такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, з огляду на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставин зазначених вище, тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 194, 196, 197, 199, 315 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 грудня 2025 року включно.

Взяти обвинувачену ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_5 розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який станом на 01 січня 2025 року становить 3028,00 грн), а саме 60 560,00 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) (отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26302945, рахунок отримувача: UA0005435, банк отримувач: ДКСУ м. Київ, код банку отримувача: 820172, сутність платежу застава за ОСОБА_5 ).

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні, а також виконувати в строк до 28 грудня 2025 року включно, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із Одеської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом дії ухвали.

Запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

Роз`яснити заставодавцю та обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава зв ертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення чи з дня отримання її копії, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя