Справа №295/6460/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 23.04.2025, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немаючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

22.04.2025 близько 14 год. 45 хв. ОСОБА_9 перебував на сходинковому майданчику біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , з інструментом у руках для того, щоб прикрутити скоби до дверей квартири, у середині якої перебував ОСОБА_7 .

У цей же час у ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, на його думку через неправомірні дії ОСОБА_6 , виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій протиправний умисел, у цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці металевий предмет, схожий на палицю, наніс ним один удар по голові ОСОБА_6 , після чого ще декілька ударів по його рукам, якими останній прикривався від ударів, а також по тулубу, через що він, не втримавши рівноваги, впав на підлогу.

Внаслідок указаних дій ОСОБА_7 умисно заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна у лобній ділянці, синець на рівні 3-го ребра, по тильній поверхні правої кисті у ділянці нігтьової фаланги 3-го пальця, по тильній поверхні правої кисті 2 садна округлої форми, синець на задній поверхні правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Ухвалою суду від 19.08.2025 клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання очевидно недопустимими наданих прокурором доказів, що містяться у матеріалах кримінальне провадження № 0000146 від 23.04.2025 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України залишено без задоволення (а.с. 124-126)

ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і заперечив обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначивши, що у тій ситуації, що склалась, він є потерпілим, а ОСОБА_6 , з яким він мав неодноразово мав неприязні стосунки через конфліктні ситуації, як із головою ОСББ.

Обвинувачений надав суду показання про те, що 22.04.2025 він перебував у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив ремонтні роботи. Вдень він заснув та крізь сон почув дивний звук із вхідних дверей, підійшовши до яких побачив, що вони навстіж відкриті, на сходинковому майданчику нікого не було, про що він по телефону повідомив сестру. В подальшому він почув, що на його поверх піднявся ліфт, із якого хтось вийшов і почув звук ніби на підлогу поклали якийсь інструмент. Обвинувачений у дверний отвір побачив, як раніше невідомий йому ОСОБА_10 підійшов до його квартири та почав роздивлятися двері, тому він попросив сестру викликати поліцію. Через декілька хвилин він побачив як із верхнього поверху спускався ОСОБА_6 , який у руках тримав інструмент схожий на викрутку чи шуруповерт.

Потерпілий разом із ОСОБА_10 наблизилися до дверей його квартири та намагалися їх відчинити ударом. По телефону він повідомив сестру, що бачить голову ОСББ. У свою чергу обвинувачений притримував двері ногою зсередини аби уникнути їх виламування, проте вони відчинилися і ОСОБА_6 , побачивши його, почав тягнути на коридор. ОСОБА_7 тримав у руках ліхтар і металевий предмет для самовпевненості, за який вони почали тягатися, а ОСОБА_10 намагався вирвати цей предмет із його рук та переконати його віддати, як доказ що ОСОБА_7 на них напав. ОСОБА_6 погрожував, що вдарить його, при тяганині пробував виломати пальці та почав душити ліктем, вони хотіли зробити йому підніжку та повалити на підлогу, намагалися колінами ламати ребра.

Така тяганина між ними тривала близько 30-40 хвилин, при цьому він жодного разу нікого не вдарив. Через деякий час приїхала сестра та поліцейські, які не виявили жодних ознак побиття ОСОБА_11 . Натомість у відділі поліції у останнього на чолі вже з`явилась велика гематома, якої до цього не було видно. За версією обвинуваченого потерпілий умисно пошкодив чоло металевим предметом і навмисно сам собі заподіяв самостійно тілесні ушкодження. Обвинувачений зазначив, що потерпілий знав про те, що він проживає у квартирі батька, після смерті якого житло не переоформлено. Ніхто з присутніх не пояснював своєї мети візиту до його квартири, з жодними документами, зокрема, ордером, його не ознайомлювали.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується сукупністю доказів, які безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду кримінального провадження, а саме: показаннями потерпілого, свідків та письмовими документами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 , який із 2016 року є головою ОСББ будинку АДРЕСА_3 , підтвердив викладенні в обставини події, викладені в обвинувальному акті, та надав суду показання про те, що раніше у квартирі АДРЕСА_4 цього будинку проживав батько ОСОБА_7 , після смерті якого дане житло, яке є неприватизованим і перебуває на державному балансі, було опечатано. Обвинувачений час від часу відвідував квартиру, але про те що він там проживає там постійно потерпілий не знав.

Потерпілий повідомив суду, що весною 2025 року до нього звернувся громадянин ОСОБА_10 із оригіналом ордеру на квартиру АДРЕСА_2 . 22.04.2025 він разом із ним прибули до цієї квартири, яку самостійно не відкривали, а викликали працівників поліції, після приїзду яких піднялися на поверх. Із дозволу поліцейських, за допомогою цвяходеру вони відчинили двері, працівники поліції зайшли до квартири, де у коридорі горіло світло, але нікого не було. Після цього ОСОБА_10 пішов придбати замок і скоби, щоб зачинити двері, працівники поліції поїхали, а він піднявся на 9-й поверх за інструментом.

Після його повернення ОСОБА_10 вже стояв біля ліфта. Вони разом підійшли до дверей квартири АДРЕСА_4 та почали радитися, як краще почепити скоби. Як виявилося ОСОБА_7 перебував у той час у квартирі та чув їхню розмову. У коридорі у цей час було темно і він відчув як ніби щось впало на нього із темряви. Виявилося, що це був ОСОБА_7 , який несподівано почав наносити удари металевим ломом довжиною близько 80 см йому по плечу, голові, пальцям правої руки, якою він прикривав голову, внаслідок чого викрутка випала з рук. Тяганина з ломом на порозі квартири тривала близько 15 хвилин. У подальшому потерпілий викликав поліцейських, лише після наказу яких ОСОБА_7 відпустив лом і поклав його на землю. Точну кількість нанесених обвинуваченим ударів потерпілий не пам`ятає, але точно їх було декілька. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він звертався до медичного закладу - травмпункту. При визначенні міри покарання щодо обвинуваченого потерпілий покладався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 надав суду показання про те, що йому Виконавчим комітетом Житомирської міської ради видано ордер на квартиру АДРЕСА_2 . Приїхавши до будинку, він зустрівся з головою ОСББ ОСОБА_6 , надав йому всі документи, після чого останній подзвонив до поліції, так як самостійно відмовився відкривати квартиру. Після приїзду працівники поліції відкрили двері квартири, яка була завалена мотлохом, мала неприємний запах, поліцейські зайшли до неї, зафіксували все на відео, після чого прикрили двері та залишили їх. Він поїхав на ринок, щоб купити замок до дверей, а ОСОБА_6 піднявся на 9 поверх за інструментом. Повернувшись, він разом із потерпілим біля цієї квартири радилися як причепити скоби. Зненацька з квартири вибіг ОСОБА_7 , тримаючи у руках металевий предмет у формі молотка та почав ним бити ОСОБА_6 по голові, на якій з`явилася кров. Тяганина у дверях тривала близько 20-30 хвилин, до тих пір поки ОСОБА_6 не викликав поліцію, інакше наслідки могли бути набагато гірші.

Свідок ОСОБА_12 , який працює інспектором роти ТОР УПП в Житомирській області, надав показання про те, що 22.04.2025 близько 15 години 00 хвилин надійшов виклик із АДРЕСА_1 . Прибувши за викликом, вони побачили заявника ОСОБА_6 , який повідомив про конфлікт із ОСОБА_7 , що переріс у бійку, у результаті якої останнім нанесені тілесні ушкодження потерпілому металевою трубою. На місці події також були ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , пізніше приїхала сестра обвинуваченого. Потерпілий повідомив, що на нього напав ОСОБА_7 , вдарив його по голові та руці металевою полицею, яку у послідуючому забрала його сестра. На чолі заявника були вивлені видимі тілесні пошкодження, на обвинуваченому ознак побиття не було. Свідок пояснив, що того дня він двічі був на місці події, вперше для відкриття квартири, а вдруге за викликом потерпілого.

Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_13 , яка є рідною сестрою обвинуваченого, зазначила, що з потерпілим вони мають неприязні стосунки та надала показання про те, що у день події, повертаючись із роботи, вона отримала телефонний дзвінок від брата, який попросив викликати поліцію, оскільки хтось вибив у квартирі двері. Вона приїхала до брата, куди також прибули працівники поліції, які повідомили їй, що певній особі видано ордер на квартиру їхнього батька, про що їм раніше не було відомо. На порозі квартири вона побачила ОСОБА_6 із раніше незнайомим їй ОСОБА_10 , які тримаючи її брата за руки, всі троє держалися за довгу залізну палицю.

Потерпілий, у якого не було видимих тілесних ушкоджень, стояв із боку сходинкового майданчику. У брата руки були в крові, у ОСОБА_10 кров була на сорочці. Свідок вказала, що брат нікого не бив, проте на шиї у нього були сліди душіння. Чия то була палиця, схожа на монтировку, їй невідомо, але вона її забрала, щоб запобігти подальшому використанню для бійки. Після цього конфлікту вони поїхали до відділку поліції, де у ОСОБА_6 на чолі з`явилася яскраво червона рана, якої до цього не було помітно. ОСОБА_13 вказала, що останні декілька років у квартирі проживав брат із батьком, після смерті якого вона теж переїхала туди. Зазначила, що вона зверталася до поліції з заявою щодо незаконного проникнення до їхнього житла, проте отримала відповідь, за змістом якої кримінальне провадження не порушено.

Від допиту свідка ОСОБА_14 , який не був очевидцем даної події, задоволеного судом, сторона захисту відмовилася у судовому засіданні 24.09.2025.

На підтвердження вини обвинуваченого прокурором надано та судом безпосередньо досліджено наступні письмові документи:

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.04.2025 із ілюстративними таблицями до нього, який проведено за участю свідка ОСОБА_10 , що відбувся за адресою: АДРЕСА_5 . Зі змісту протоколу вбачається, що 22.04.2025 близько 14 години 45 хвилин ОСОБА_10 разом із ОСОБА_6 перебували за адресою: АДРЕСА_3 . Біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 стояв із інструментом в руках для того, щоб повісити замок на двері. В момент коли останній нахилився, щоб прикрутити скоби з привідкритих дверей на ОСОБА_6 накинувся невідомий чоловік із металевим предметом у руках і наніс удар по голові потерпілого у дільницю чола. ОСОБА_6 прикрився руками і отримав наступний удар по лівій руці та по пальцях правої руки. Далі ОСОБА_10 і ОСОБА_6 вхопили металевий предмет, яким ОСОБА_7 наносив удари, та тримали його для того, щоб запобігти подальшим ударам. Обвинувачений відмовився відпускати металевий предмет не реагуючи на їх прохання (а.с. 75-79);

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.04.2025 із ілюстративними таблицями до нього, який відбувся за участю потерпілого ОСОБА_6 за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17 у приміщенні службового кабінету № 4 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області, з якого вбачається, що 22.04.2025 близько 14 години 45 хвилин він разом із ОСОБА_10 перебували за адресою: АДРЕСА_3 . Біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_6 стояв із інструментом в руках для того, щоб повісити навісний замок. Коли ОСОБА_6 нахилився, щоб прикрутити скоби, з привідкритих дверей на останнього накинувся невідомий чоловік із металевим предметом в руках і наніс останньому удар по голові в область чола. ОСОБА_6 прикрився руками та отримав наступний удар по лівій руці і по пальцях правої руки. Надалі ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вхопили металевий предмет, яким наносились удари, та тримали його для того, щоб обвинувачений припинив удари. ОСОБА_7 відмовився відпускати металевий предмет, не реагуючи на їх прохання (а.с. 80-83)

- акт СМЕ № 759 від 22.04.2025, згідно з яким у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, тулубі, обох верхніх кінцівках, які утворилися від дії тупих твердив предметів, не виключено у термін та за обставин, вказаних обстеженим (а.с. 70);

- висновок судово медичного експерта № 775 від 25.04.2025 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за змістом якого у останнього виявлено садна та синці на обличчі, тулубі, обох верхніх кінцівках, які утворилися від дії тупих предметів, не виключено, що у термін та за обставин, вказаних у процесуальних документах, а саме: протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 та протоколі проведення слідчого експерименту за участі потерпілого, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 85);

- протокол огляду предмету (відео) від 13.05.2025, з якого вбачається, що предметом огляду є DVD-R диск із відеозаписом із портативних відеореєстраторів працівників поліції, а саме: БК 475583, 475324 та додатком до нього, відтворений у судовому засіданні, на якому зафіксовано, як о 14 годині 58 хвилин ОСОБА_6 у присутності поліцейських відчиняє двері квартири АДРЕСА_2 , з квартири ніхто не виходить. На 15 годині 10 хвилин 20 секунд відеозапису зафіксовано тілесні ушкодження в області лобної діялнки обличчя ОСОБА_6 (а.с. 88-90);

- копію ордеру на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 22.04.2025, наданий виконавчим комітетом міської ради м. Житомира ОСОБА_10 із сім`єю з однієї особа на право зайняття жилого приміщення жилою площею 17,2 кв. м., яке складається з 1-ї кімнати в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на підставі рішення міськвиконкому від 14.04.2025 № 491 (а.с. 71);

- витяг із рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.04.2025 № 491 про надання однокімнатної квартири АДРЕСА_6 , ОСОБА_10 , 1956 року народження, який перебуває у списку позачергового одержання жилих приміщень по Богунському району м. Житомира з 26.06.2008 за № 108. Жила площа надається зі зняттям із квартирного обліку (а.с. 72).

Крім того судом досліджено:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 23.04.2025 про внесення за заявою ОСОБА_6 відомостей про кримінальне правопорушення № 0000146 із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 62);

- рапорт на лінію 102 від 22.04.2025 про надходження 22.04.2025 о 12:12 год. повідомлення зі служби 102 про те, що 22.04.2025 о 12:12 год. за адресою: АДРЕСА_1 , голова ОСББ ОСОБА_6 повідомив, що потрібна присутність поліції для того, щоб відкрити двері до квартири, на яку міськвиконком видав ордер новим власникам (а.с. 63-64);

- рапорт на лінію 102 від 22.04.2025 про надходження 22.04.2025 о 14:52 год. повідомлення зі служби 102 про те, що 22.04.2025 о 14:52 год. за адресою: АДРЕСА_1 , заявник ОСОБА_6 повідомив, що наразі за даною адресою особа, яка проживає у цій квартирі, з мешканцями вчинила бійку (а.с. 65-66);

- рапорт інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП в Житомирській області ДПП про те, що 22.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , отримано виклик «Бійка» (а.с. 67);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22.04.2025 від потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 68-69);

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості, безпосередньо дослідивши усі докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для вирішення справи.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, здобуті у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, порушень вимог статтей 87 та 99 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, не встановлено, тому суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Письмові документи, які мають доказове значення в розумінні ст. 84 КПК України, містять фактичні данні, що отримані з дотриманням встановленого порядку, є достатніми і беззаперечними, підтверджують вину обвинуваченого та доводять фактичні обставини кримінальних правопорушень у межах висунутого обвинувачення, не грунтуються на доказах, що визнані судом недопустимими та не отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому суд покладає їх в обґрунтування обвинувального вироку.

Покази потерпілого, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , які є послідовними, незмінними та логічними, судом беруться до уваги, як правдиві та такі, що узгоджуються між собою та підтверджуються іншими письмовими документами, зокрема, протоколами слідчих експериментів, висновком експерта тощо та відтвореним відеозаписом із місця події.

Враховуючи досліджені письмові документи, показання ОСОБА_6 та вказаних вище свідків, суд критично оцінює показази обвинуваченого, які є непереконливими, нелогічними, викликають сумніви в їх істинності та правдивості, тому невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд розцінює як обрану захисну позицію та намагання перекласти свою вину на потерпілого з метою уникнення відповідальності та покарання, що свідчить про неусвідомлення ним соціального негативу вчиненого ним кримінального проступку.

Показання свідка ОСОБА_13 рідної сестри обвинуваченого, яка не була очевидцем вказаної події та може бути зацікавленою у непритягненні рідного брата до кримінальної відповідальності, є суперечливими та непослідовними, не у повній мірі узгоджуються з іншими матеріалами справи, проте вона підтвердила наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 після вказаної в обвинувальному акті події.

Суд також звертає увагу на те, що тілесних ушкоджень в обвинуваченого внаслідок вказаної події не встановлено, документів на підтвердження факту його звернення за медичною допомогою, проведення судово-медичної експертизи тощо щодо їх фіксації стороною захисту до суду не надано.

Наявність у потерпілого тілесних ушкоджень підтверджена відповідним висновком експерта, показаннями свідків і відеозаписом, а також не заперечувалась самим обвинуваченим, які зазначили про появу гематоми великого розміру на лобній ділянці обличчя ОСОБА_6 , яку вони помітили у відділі поліції, прибувши туди всі разом відразу після вказаної події, хоча ОСОБА_7 припустив, що потерпілий навмисно сам собі заподіяв такі тілесні ушкодження.

Водночас неприязні стосунки з боку обвинуваченого щодо потерпілого свідчать про наявність відповідного мотиву та умислу, спрямованих на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, з огляду на те, що ОСОБА_7 , завчасно побачивши через привідчнені двері раніше знайомого йому голову ОСББ ОСОБА_6 , значно старшого по віку, про що відразу повідомив сестру по телефону, мав реальну можливість уникнути заподіяння йому тілесних ушкоджень, з`ясувавши з якою метою він прийшов, без застосування фізичного насильства.

Окрім того, судом враховано і відсутність посилань сторони захисту на докази, що підтверджують факт звернення обвинуваченого до правоохоронних органів щодо порушення кримінальних проваджень із приводу незаконного проникнення до його житла, а також заподіяння потерпілим ОСОБА_7 будь-якого ступеню тілесних ушкоджень.

За таких обставин, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні та зіставленні всіх фактичних обставин справи, оцінюючи кожний доказ із точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів їх достатності та взаємозв`язку у відповідності до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його умисні дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями статей 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у п. п. 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що відповідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком проти життя та здоров`я особи.

Статтями 3, 27 Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Також суд бере до уваги обставини, характер та ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_7 , відомості про особу обвинуваченого, який раніше несудимий, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Зважаючи на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, з огляду на відсутність офіційного працевлаштування обвинуваченого, враховуючи позицію державного обвинувача та думку потерпілого, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті у вигляді громадських робіт.

На переконання суду, саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства і правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 180 (ста восьмидесяти) годин громадських робіт.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт ОСОБА_7 за визначеним місцем роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя