Справа № 991/9780/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду заяву захисниці ОСОБА_4 про відвід прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 від участі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 07.06.2021 та у справі №991/9780/25,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 перебуває клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 07.06.2021.

05.01.2026 під час судового засідання по розгляду вказаного клопотання адвокаткою ОСОБА_4 було оголошено заяву про відвід прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 від участі в розгляді зазначеного клопотання та кримінального провадження № 0000296 від 07.06.2021.

1.Зміст заяви про відвід прокурора

В обґрунтування вказаної заяви адвокатка ОСОБА_4 стверджує про наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 , оскільки він:

- в погодженому прокурором ОСОБА_3 письмовому повідомлені ОСОБА_9 про підозру навмисно зроблено акцент на дискредитувальних фактах, щоб сформувати упереджене ставлення до останнього, підміняючи аналіз складу злочину «репутаційними ярликами»;

- погодив письмове повідомлення ОСОБА_9 про підозру та клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу, які не відповідають вимогам належної процесуальної форми, оскільки в них (1) умисно зроблено акцент на дискредитувальних фактах, щоб сформувати упереджене ставлення до останнього, (2) містять істотні недоліки та внутрішні суперечності щодо анкетних даних осіб, про яких у них ідеться, а також щодо часових проміжків описаних подій, (3) містяться недостовірні відомості про місцезнаходження ОСОБА_9 .

Такі дії, на переконання захисниці, прямо свідчать про упередженість прокурора, що унеможливлює його участь в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та є безумовною підставою для його відводу.

2.Позиція учасників судового засідання

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали заяву про відвід прокурора та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення заявленого відводу. На його думку, відвід є невмотивованим та зводиться до незгоди з прийнятими ним процесуальними рішеннями та діями у межах кримінального провадження, а будь-яких передбачених законом підстав для відводу прокурора стороною захисту не наведено.

3.Оцінка та висновки слідчого судді

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З метою дотримання вимог вказаної засади кримінальний процесуальний закон зобов`язав, зокрема, прокурора заявити самовідвід за наявності підстав, передбачених ст. 77 КПК України. Водночас особи, які беруть участь у судовому провадженні за наявності тих самих підстав наділені правом заявити прокурору відвід, який відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України повинен бути вмотивованим.

Встановлення законодавчої можливості відводу (самовідводу) прокурора має важливе значення для неупередженого судового розгляду, адже прокурор відповідно до норм КПК України наділений значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.

Вичерпний перелік підстав для відводу прокурора закріплений ст. 77 КПК України. Пунктом 3 вказаної норми передбачено, що прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При цьому, враховуючи положення ч. 5 ст. 80 КПК України, слідчий суддя наголошує, що мотиви відводу повинні мати не абстрактний характер, а містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість прокурора, та повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Таким чином, при вирішенні питання про відвід прокурора з підстави його упередженості, думка особи, яка ставить під сумнів неупередженість прокурора є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи дійсно сумніви такої особи є об`єктивно виправданими.

У своїй заяві як на підставу для відводу сторона захисту посилається на наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості прокурора ОСОБА_3 при здійсненні ним повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000296 від 07.06.2021. Наявність таких сумнівів сторона захисту пов`язує із умисним включенням до тексту письмового повідомлення ОСОБА_9 про підозру негативних біографічних відомостей, які мають оціночний характер (РЕР-статус, перебування в санкційних списках, фігурування у кримінальних справах, досудове розслідування у яких здійснювали правоохоронні України та органи іноземних держав, видворення з ОСОБА_10 у зв`язку з підозрою щодо наявності зв`язків з представниками російських організованих злочинних груп тощо) і не є елементами складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, не входять до переліку відомостей, які відповідно до ст. 277 КПК України, мають обов`язково бути відображені у змісті підозри.

На думку захисниці, єдиною метою включення таких відомостей до тексту підозри є намагання сторони обвинувачення змістити акцент з необґрунтованості фактичних обставин, викладених в ній на негативний образ особи ОСОБА_9 , щоб сформувати в суду упереджене ставлення до нього.

Окрім цього, про упередженість прокурора свідчить наявність в тексті підозри істотних недоліків та внутрішніх суперечностей щодо анкетних даних осіб, про яких у ній ідеться, а також щодо часових проміжків описаних подій, що впливає на розуміння суті повідомленої підозри та перешкоджає адекватній підготовці захисту.

Також, на переконання сторони захисту, факт упередженості прокурора підтверджується тим, що останній усвідомлюючи неправдивість викладеної в клопотаннях про обрання запобіжного заходу та здійснення спеціального досудового розслідування інформацію щодо місяця знаходження ОСОБА_9 .

Зокрема, адвокатка зазначила, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу, погодженому прокурором ОСОБА_3 , сторона обвинувачення прямо та неодноразово зазначила, що в ході досудового розслідування встановлено факти, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Єнакієве, Донецької області. Втім, під час апеляційного розгляду прокурор публічно змінив свою позицію та заявив, що він ніколи не вказував і не посилався на перебування ОСОБА_9 на тимчасово окупованій території України та зазначив, що останній проживає в росії.

На думку адвокатки, такі дії прокурора свідчать про те, що він використовує різні версії про місцеперебування ОСОБА_9 залежно від конкретної процесуальної мети, чим фактично заперечує зміст власних процесуальних документів, що свідчить про його спробу маніпулювати фактами з метою досягнення власних інтересів, а не встановлення об`єктивної істину у справі.

Водночас, проаналізувавши викладені стороною захисту доводи, слідчий суддя доходить висновку, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність упередженості в діях прокурора, а заява про відвід фактично містить власні припущення захисту щодо упередженості прокурора ОСОБА_3 .

Так, відповідно до ч. 1-2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто, прокурор наділений правом у визначений КПК України спосіб та порядок збирати докази та подавати до суду той об`єм речей, документів та інших доказів, а також надавати ті пояснення в судовому засіданні та висловлювати ту правову позицію, які він вважає за потрібне.

Неврахування тих чи інших доказів під час досудового розслідування, а також повідомлення чи неповідомлення тих чи інших обставин в ході судового розгляду є правом прокурора, яке закріплене нормами КПК України. Вказані дії не свідчать про існування підстав стверджувати про його упередженість.

При цьому, слідчий суддя відзначає, що сторона захисту так само наділена правом у визначений законом спосіб та порядок збирати та подавати до суду докази на спростовання слідчої версії сторони обвинувачення та на підтвердження власної версії обставин досліджуваних подій.

На переконання слідчого судді, висловлені стороною захисту сумніви в неупередженості прокурора фактично зводяться до незгоди з висловленою стороною обвинувачення правовою позицією, з обсягом та змістом зібраних доказів, з процесуальними діями та рішеннями прокурора, здійсненими та прийнятими у межах кримінального провадження. Однак, такі сумніви мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер та не підтверджуються жодним належним і допустимим доказом, тому не можуть бути підставою для відведення прокурора від участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Сама по собі незгода з процесуальними діями та рішеннями прокурора, в тому числі з обсягом та змістом обставин, які викладені в письмовому повідомлені про підозру та які прокурор, за результатами аналізу зібраних у провадженні доказів, вважає встановленими на момент складання чи погодження відповідного процесуального документу, не може бути достатніми підставами для висновку про існування обставин, що викликали б сумнів в неупередженості або безсторонності останнього. Незгода з процесуальними рішеннями та діями прокурора у кримінальному провадженні може бути підставою для оскарження таких рішень, дій або бездіяльності відповідно до положень КПК України, оспорювання їх а не для його відводу.

В іншому разі інститут відводу може стати інструментом усунення з кримінального провадження прокурора виключно за одним побажанням сторони захисту, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього прокурора, що не відповідає засаді змагальності сторін.

Отже, слідчий суддя доходить висновку, що прокурор ОСОБА_3 , здійснюючи процесуальні дії, а також приймаючи процесуальні рішення чи погоджуючи процесуальні документи, в межах кримінального провадження, на які захист посилався як на обґрунтування заяви про відвід, діяв в межах, наданих йому положеннями чинного кримінального процесуального законодавства, дискреційних повноважень, що не може само по собі вважатися об`єктивними обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, або свідчити про його особисту зацікавленість в результатах кримінального провадження, а тому не є підставою для його відводу. Доказів зворотного стороною захисту надано не було, підтверджень визнання будь-яких дій прокурора незаконними - також.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що заява захисниці ОСОБА_4 про відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 та, які б унеможливлювали його участь у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 чи в цілому у кримінальному провадженні № 0000296 від 07.06.2021.

Отже, за результатом судового розгляду не встановлено правових підстав для задоволення заяви про відвід прокурора, тому, слідчий суддя доходить висновку, що у задоволенні такої заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40, 77, 80, 83, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву захисника ОСОБА_4 про відвід прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 від участі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 07.06.2021 та у справі №991/9780/25 , - залишити без задоволення.

2.Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1