УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0002195 від 07.11.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, звернувся в суд із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 22 квітня 2024 року, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння чужими майном, розробила злочинний план, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , шляхом обману.

З цією метою ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що станом на 22.04.2024 вона не перебуває у будь-яких договірних відносинах із ТОВ «Капітал Інвест «ДТМ», який є власником та генеральним підрядником будівництва житлового комплексу «Північна Фортеця» за адресою м. Рівне, вул. Захисників Маріуполя, 89, та що її повноваження рієлтора у 2024 році поширювалися виключно на житлові та нежитлові приміщення у 6 та 7 секції багатоквартирного будинку, на підставі договору про надання рієлторських послуг укладеного з ТОВ «Будівельний консалтінг і менеджмент», який є спів інвестором будівництва житлового комплексу, умисно приховала ці обставини від ОСОБА_8 , чим свідомо ввела його в оману. При цьому ОСОБА_5 достовірно знала, що квартира АДРЕСА_1 , яку вона пропонувала ОСОБА_8 , розташована в 11 секції будинку, щодо якої вона не мала жодних повноважень, а також знала, що майнові права на вказану квартиру належать ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_5 договір про надання рієлторських послуг не укладала.

Незважаючи на відсутність будь-яких законних підстав, прав та повноважень приймати грошові кошти від покупців, укладати правочини чи здійснювати оформлення прав на нерухомість, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний план, умисно ввела ОСОБА_8 в оману щодо своїх можливостей здійснити супровід щодо купівлі та оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 , заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання. З метою посилення довіри ОСОБА_8 , ОСОБА_5 незаконно використала наявні у неї ключі від квартир, які розташовані в 11 секції будинку, які були нею отримані у невстановленому досудовим розслідуванням місці, часі та спосіб, продемонструвала ОСОБА_8 зазначену квартиру, створюючи у нього хибне уявлення про законність і реальність своїх повноважень.

У подальшому, ОСОБА_8 , перебуваючи під впливом обману, створеного ОСОБА_5 , як представника ОСОБА_9 , який є власником майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 за адресою: м. Рівне, вул. Захисників Маріуполя, 89, ЖК «Північна Фортеця», 11 секція, 3 поверх, 22.04.2024, перебуваючи у приміщенні центру продажу ЖК «Північна Фортеця» за адресою: м. Рівне, вул. Захисників Маріуполя, 89, передав для ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 79 575,8 грн., в подальшому 13.05.2024, перебуваючи за адресою: вул. Молодіжна, 34, с. Бармаки Рівненського району, передав для ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 191 618 грн., 22.07.2025, перебуваючи у приміщенні центру продажу ЖК «Північна Фортеця» за адресою: м. Рівне, вул. Захисників Маріуполя, 89, передав для ОСОБА_5 19 600 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 817 033,84 грн., які у подальшому ОСОБА_5 обернула на свою користь, чим заподіяла ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 2 088 227,64 грн., що згідно п. 4 примітки до ст. 185 КК України в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів та є особливо великим розміром.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час. однак не пізніше січня 2025 року, ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Рівне, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, розробила злочинний план, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом обману.

Реалізовуючи зазначений злочинний умисел, у січні 2025 року, ОСОБА_5 , дяючи як ріелтор. На підставі договору про надання рієлторських послуг, укладеного з ТОВ «Будівельний консалтинг і менеджмент» (який діяв до 04.04.2025 року), продемонструвала ОСОБА_10 комерційне приміщення, яке знаходиться в межах незавершеного будівництва 6 та 7 секцій об`єкта житлової та громадської забудови. Розташованого на перехресті вул. Захисників Маріуполя (Костромська) та Василя Червонія (Гагаріна), що за адресою: м. Рівне, вул.. Захисників Маріуполя, 89. Власником та спів інвестором якого є ТОВ «Будівельний консалтинг і менеджмент».

Після оголляду вказаного комерційного приміщення та обговорення з ОСОБА_5 умов його можливого придбання, ОСОБА_10 будучи впевненою у тому, що ОСОБА_5 є діючим руєлтором ТОВ «Будівельний консалтинг і менеджмент», має відповідні повноваження та може забезпечити належний рієлторський і організаційний супровід процедури купівлі зазначеного приміщення, погодила з нею вартість об`єкта у розмірі 98 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 4 096 400 грн тп висловила намір його придбати.

У подальшому, у період січня по квітень 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не становлено, ОСОБА_5 використовуючи свій статус ріелтора, шляхом обману ОСОБА_10 , незаконно отримала від неї грошові кошти в загальній сумі 74 900 доларів США, що за офіційним курсом НЮУ становить 3 078 390 грн. При цьому ОСОБА_5 не повідомила директора ТОВ «Будівельний консалтинг і менеджмент» ро намір ОСОБА_10 придбати вказаний об`єкт нерухомості, а також про отримання від неї грошових коштів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, уперіод часу з 28.04.2025 по 20.06.2025, тобто після припинення дії договору про надання реєлторських послуг, укладеного з ТОВ «Будівельний консалтинг і менеджмент», ОСОБА_5 , не маючи повноважень ріелтора та без відома і згоди ТОВ «Будівельний консалтинг і менеджмент», шляхом подальшого обману ОСОБА_10 та приховування від неї факту не передання раніше отриманих грошових коштів для ТОВ «Будівельний консалтинг і менеджмент», незаконно отримала від ОСОБА_10 за вказане комерційне приміщення грошові кошти в сумі 21 400 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 879 540 грн. а також 158 000 грн, які у подальшому обернула на свою користь, чим заподіяла ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 4 115 930 грн., що згідно п. 4 примітки до ст. 185 КК України в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів та є особливо великим розміром.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше травня 2025 року, ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Рівне, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужими майном, розробила злочинний план, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом обману.

З цією метою ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вона не перебуває у будь-яких договірних відносинах із ТОВ «ПАЛЕТІМПЕКС», який є власником складського приміщення за адресою м. Рівне, вул. Старицького, 21, умисно приховала ці обставини від ОСОБА_10 , чим свідомо ввела її в оману та продемонструвала останній вказане складське приміщення, створюючи у неї хибне уявлення про законність і реальність своїх повноважень.

Після огляду вказаного складського приміщення та обговорення з ОСОБА_5 умов його можливого придбання, ОСОБА_10 , будучи впевненою у тому, що ОСОБА_5 є діючим рієлтором ТОВ «ПАЛЕТІМПЕКС», має відповідні повноваження та може забезпечити належний рієлторський і організаційний супровід процедури купівлі зазначеного складського приміщення, погодила з нею вартість об`єкта у розмірі 320 000 доларів США та висловила намір його придбати у розтермінування до кінця 2025 року.

У подальшому, 23 травня 2025 року, ОСОБА_5 , використовуючи свій статус рієлтора, шляхом обману ОСОБА_10 , незаконно отримала від неї грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 245 000 грн. При цьому ОСОБА_5 не повідомила директора ТОВ «ПАЛЕТІМПЕКС» про намір ОСОБА_10 придбати вказаний об`єкт нерухомості, а також про отримання від неї грошових коштів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 14 липня 2025 року, тобто після продажу вказаного складського приміщення за адресою м. Рівне, вул. Старицького, 21, не маючи повноважень рієлтора та без відома і згоди нового власника вказаного складського приміщення ОСОБА_11 , шляхом подальшого обману ОСОБА_10 та приховування від неї факту не передання раніше отриманих грошових коштів ТОВ «ПАЛЕТІМПЕКС», незаконно отримала від ОСОБА_10 за вказане складське приміщення грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 417 000 грн., які у подальшому обернула на свою користь, чим заподіяла ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1 662 000 грн., що згідно п. 4 примітки до ст. 185 КК України в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів та є особливо великим розміром

12.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , обрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого правопорушення, що підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 07.11.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 08.12.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.12.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08.12.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.12.2025;

-Протоколом огляду від 08.12.2025;

-Іншими матеріалами кримінального провадження.

08.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні ще кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Підозра є обгрунтованою, і також підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 19.12.2025;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 07.11.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.12.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.12.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 08.12.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.12.2025;

-Протоколом огляду від 08.12.2025;

-Іншими матеріалами кримінального провадження.

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, що враховані при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою тому, що реалізувати вказані ризики можливо лише перебуваючи на свободі.

В судовому засіданні прокурор та слідчий повністю підтримали клопотання щодо продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Підозрювана та її захисник заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки вважають, що заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час відпали та є недоведеними. Окрім того вказали, що підозрювана наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не має, бажає мирним шляхом врегулювати та відшкодувати потерпілим завдану шкоду.

Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував щодо застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказавши про те, що завдана нею шкода повністю відшкодована потерпілому.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002195 від 07.11.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

За вищевказаних обставин, у вказаному кримінальному провадженні, 12.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

08.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні ще кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

12.12.2025 слідчим суддею Рівненського міського суду відносно підозрюваної ОСОБА_17 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави, строком на 30 днів, до 10.01.2026 з визначенням застави у розмірі 680 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 1статті 194 КПК визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та письмовими доказами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних в межах досудового розслідування доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про продовження застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри оголошеної останній у вчиненні вказаного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, однак достатніх доказів про існування всіх ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено під час судового розгляду.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

Враховуючи викладене, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним так, як на даний час підозрювана виявила бажання повністю відшкодувата завдану потерпілим шкоду, яку вже частково відшкодувала.

Слідчий суддя також бере до уваги те, що підозрювана тісно співпрацює з органом досудового розслідування, має постійне місце проживання, що свідчить про її міцні соціальні зв`язки. Окрім того, наміру переховуватись від органу досудового розслідування/суду, чинити тиск на свідків та потерпілих не має.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи (Рішення Конституційного Суду України, 23.11.2017, №1-р/2017). У рішенні у справі „Харченко проти України від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі „Хайредінов проти України від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, §31).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

З урахуванням наведеного, в відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що до слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю, так як саме цей запобіжний захід буде цілком достатнім та забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї обовязки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178,181,183,193-194, 197,199, 201,205, 309, 395,376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 лютого 2026 року із застосуванням електронного засобу контролю.

Заборонити цілодобового залишати житло за адресою: проживаючої за адресою АДРЕСА_5 .

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області свій паспорт громадянина України та паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд за кордон.

Встановити строк дії ухвали та термін дії обов`язків, покладених судом до 12.02.2026.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п"яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя -