Справа №613/103/26 Провадження № 1-кс/613/24/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Богодухові клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000030 від 16 січня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно технічною освітою, тимчасово виконуючого обов`язки оператора безпілотних літальних апаратів відділення управління командира батареї четвертої самохідної артилерійської батареї другого самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 проходячи військову службу на посаді тимчасово виконуючого обов`язки оператора безпілотних літальних апаратів відділення управління командира батареї четвертої самохідної артилерійської батареї другого самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальний злочин, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, ОСОБА_6 , 15 січня 2026 року близько 15.20 год., знаходячись у приміщенні житлової кімнати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, у ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, навмисно наніс 3 удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілий впав на підлогу та ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень наніс ще один удар взутою ногою в область обличчя та один удар взутою ногою в область животу ОСОБА_7 , після чого останній підвівся та вибіг з будинку у напрямку вулиці розташованої поблизу домоволодіння. У момент коли ОСОБА_7 вибіг на АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 зробив потерпілому підніжку, внаслідок чого останній впав на землю та ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень наніс 3 удари взутою ногою в область обличчя та один удар в область грудної клітини ОСОБА_7 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді : поєднаної травми голови, грудей, забою головного мозку зі стисненням гострою субдуральною гемісферальною гематомою зліва, компресійно - дислокаційного синдрому, забійно - рваних ран надбрівної ділянки справа, тіла верхньої губи, закритого перелому кісток носу та носової перетинки зі зміщенням, альвеолярного паростку 21 зуба зліва, перелому VII-VIII-IX-X ребер зліва, парціального лівобічного посттравматичного пневмотораксу, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, з якими ОСОБА_7 був доставлений до військової частини НОМЕР_2 (військового медичного госпіталю).

За вказаним фактом Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області 16 січня 2026 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

16 січня 2026 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_8 з метою уникнення покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, останній є військовослужбовцем, місцезнаходження військової частини, в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду, також останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою надання ними свідчень на його користь, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити військовий злочин, а саме самовільно залишити військову частину або місце служби, а також вчинити інший військовий злочин, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, прохав його задовольнити, вказуючи на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання заперечував, вважав за можливе обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, з урахуванням того, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, тобто фактично обмежений у пересуванні, а всі зазначені прокурором ризики не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, фактично визнав, пояснив, що дійсно спричинив тілесні ушкодження потерпілому, які описані у підозрі, однак зазначив, що заздалегідь не мав наміру наносити ОСОБА_7 , тілесні ушкодження. З приводу обрання відносно нього запобіжного заходу, підтримав думку свого захисника. Зазначив, що будь якого тиску з боку правоохоронних органів до нього не застосовувалось.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, встановив, що Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000030 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2026 року.

Надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме:

- протоколом огляду місця події від 15 січня 2026 року, під час якого було зафіксовано сліди скоєного злочину та вилучено речові докази;

- протоколом додаткового огляду місця події від 16 січня 2026 року, під час якого було зафіксовано сліди скоєного злочину та вилучено речові докази;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16 січня 2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16 січня 2026 року;

- довідкою командира В/Ч НОМЕР_2 відповідно до якої стан потерпілого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 - важкий. Діагностовано поєднану травму голови, грудей (15.01.2026). Забій головного мозку зі стисненням гострою субдуральною гемісферальною гематомою злів. САК. Компресійно дислокаційний синдром. Забійно рвані рани надбрівної ділянки справа, тіла верхньої губи. Закритий перелом кісток носу та носової перетинки зі зміщенням, альвеолярного паростку 21 зуба зліва. ЗТГ. Перелом VII-VIII-IX-X ребер зліва. Парціальний лівобічний постравматичний пневмоторакс. Негоспітальна двобічна нижньодольова пневмонія (аспіраційна), ІІІ кл. гр., середньоважкий перебіг. ДН І ст. Загальне переохолодження. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_8 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_12 являється військовослужбовцем, місцезнаходження військової частини, в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду, а тому маються достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим намагатися уникнути кримінальної відповідальності за злочин, у якому підозрюється. Крім того, існує ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_7 , та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки у разі не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , він може незаконно впливати на потерпілого та свідків, зокрема шляхом психологічного тиску, умовляння, застосування насильства, або погрози його застосування з метою зміни останніми показів. Крім того, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити військовий злочин, а саме самовільно залишити військову частину або місце служби, а також вчинити інший військовий злочин, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Отже, враховуючи існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому обирає йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а тому слідчий суддя приходить до висновку про недоцільність визначення застави у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000030 від 16 січня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 16 березня 2026 року включно.

Зобов`язати слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 повідомити близьких родичів підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1