Справа № 201/1550/26
Провадження № 1-кс/201/399/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчий в ОВС слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 12.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 12.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- квартиру, загальною площею 78,50 кв.м., житловою площею 48,20 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 31727888;

- гараж, загальною площею 28,10 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 31846093;

- транспортний засіб марки «ГАЗ 24», типу «седан», бежевого кольору, 1983 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_1 ), номер двигуна НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки «SAMAND EL», типу «седан», коричневого кольору, 2008 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_3 ), номер двигуна НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у лютому 2023 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої збройної російської агресії проти України, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі т.зв. «Луганській митниці», яка розташована за адресою: Луганська область, м. Луганськ, Ленінський район, вул. 26 Бакинських Комісарів, буд. 155, керуючись особистими мотивами, діючи в порушення вимог Конституції та Законів України, умисно добровільно зайняла посаду «начальника відділу контролю митної вартості та митних платежів Луганської митниці південного митного управління федеральної митної служби російської федерації» (мовою оригіналу: «начальника отдела контроля таможенной стоимости и таможенных платежей Луганской таможни Южного таможенного управления Федеральной таможенной службы Российской Федерации), тобто посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України.

06 січня 2026 року слідчим за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Таким чином, матеріали кримінального провадження містять достатні відомості, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, який, відповідно до ч. 7 ст. 111-1 КК України, карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років із позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно інформаційної довідки № 454446380 від 01.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на праві приватної власності належить:

- квартира, загальною площею 78,50 кв.м., житловою площею 48,20 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 31727888;

- гараж, загальною площею 28,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 31846093.

Відповідно до відповіді на запит, яка надійшла з Головного сервісного центру МВС, вбачається, що підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належать:

- транспортний засіб марки «ГАЗ 24», типу «седан», бежевого кольору, 1983 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_1 ), номер двигуна НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки «SAMAND EL», типу «седан», коричневого кольору, 2008 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_3 ), номер двигуна НОМЕР_4 .

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України, передбачає застосування до особи, що вчинила вказаний злочин, конфіскації майна як виду покарання.

На підставі викладеного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також запобігання можливості приховування чи знищення майна, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-172 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 січня 2026 року слідчим за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Таким чином, матеріали кримінального провадження містять достатні відомості, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, який, відповідно до ч. 7 ст. 111-1 КК України, карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років із позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Також було встановлено, що згідно інформаційної довідки № 454446380 від 01.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на праві приватної власності належить:

- квартира, загальною площею 78,50 кв.м., житловою площею 48,20 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 31727888;

- гараж, загальною площею 28,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 31846093.

Відповідно до відповіді на запит, яка надійшла з Головного сервісного центру МВС, вбачається, що підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належать:

- транспортний засіб марки «ГАЗ 24», типу «седан», бежевого кольору, 1983 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_1 ), номер двигуна НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки «SAMAND EL», типу «седан», коричневого кольору, 2008 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_3 ), номер двигуна НОМЕР_4 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваної, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваній та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171,173,309,376,404,405,407,418,422 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчий в ОВС слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 12.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000097 від 12.02.2025 на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , а саме:

- квартиру, загальною площею 78,50 кв.м., житловою площею 48,20 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 31727888;

- гараж, загальною площею 28,10 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 31846093;

- транспортний засіб марки «ГАЗ 24», типу «седан», бежевого кольору, 1983 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_1 ), номер двигуна НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки «SAMAND EL», типу «седан», коричневого кольору, 2008 року випуску, номер кузова (VIN: НОМЕР_3 ), номер двигуна НОМЕР_4 .

Заборонити на час досудового розслідування та судового провадження у вказаному кримінальному провадженні відчуження та розпорядження вищевказаним нерухомим та рухомим майном підозрюваної ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1