Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/984/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.08.2024 року за №0001259, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, Харківська область, громадянина України, має середню освіту, раніше не судимого, одруженого, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює ТОВ «Фактор-Друк» на посаді інженера з якості, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст. 345 КК України, -

УСТАНОВИВ:

27.08.2024 року о 13.00 годині працівник ПД ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , знаходячись у форменому одязі поліції України, в касці та бронежилеті маючи при собі особистий жетон поліцейського з фіксацією на верхньому одязі, з табельною зброєю, відповідно наказу № 742 від 27.08.2024 року «Про організацію проведення посиленого патрулювання на території Індустріального району м. Харкова» спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які також знаходилися у форменому одязі ЗСУ України, відповідно наказу №422 від 23.08.2024 року «Про організацію оповіщення військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 » заступили на патрулювання Індустріального району м. Харкова з метою виконання завдань щодо оповіщення військовозобов`язаних, забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності в умовах військової агресії рф, під час дії воєнного стану, та проїжджаючи на автомобілі біля будинку №22 по вулиці Дар`яльській в м. Харкові, 27.08.2024 року о 19.00 годині побачили ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не виходячи з автомобіля зупинилися біля нього, представилися та попрохали його зупинитися з метою уточнення облікових даних.

У цей час у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раптово виник умисел на насильство, щодо працівника правоохоронного органу, який виконує покладені на нього службові обов`язки з метою уникнення можливої мобілізації до лав ЗСУ, а саме усвідомлюючи те, що перед ним в автомобілі перебувають працівник поліції та працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи діяти саме таким чином, почав вести себе агресивно, діючи умисно, порушуючи загальновизнані в суспільстві правила поведінки, з метою демонстративної протидії заходам, що вживаються органами державної виконавчої влади щодо зменшення наслідків військової агресії іншої держави, протидіючі виконанню службових обов`язків вищезазначеними особами, дістав з кишені одягнутих на нього штанів газовий балончик та розпилив його зміст у салон вищевказаного автомобіля, чим спричинив поліцейському ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1636/2024 від 08.10.2024 року легкі тілесні ушкодження: хімічний опік кон`юнктиви першого ступеню лівого ока.

Обвинувачений в судовому засіданні свою провину визнав в повному обсязі, щиро каявся, пояснив суду, що дійсно повертався додому приблизно о 19.00 годині 27.08.2024 року та побачив бус в якому перебували військові, злякався, оскільки бачив в соціальних мережах відео з так званої примусової мобілізації, проходячи повз почув що до нього звертаються, що саме питали не почув, але зупинився, потім знову почав рухатись та бус почав рухатись з ним поряд, витягнув з кишені брюк газовий балончик та розвернувшись розприскав в салон буса, де перебували військові та поліцеський газ. Розумів, що діє незаконно, каявся, приносив вибачення потерпілому, як поза судовим засіданням, так і в суді. Просив його суворо не наказувати. Просив врахувати, що він працює, має родину, неповнолітню дитину, постійне місце проживання.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий в судовому засіданні посилався на те, що він дійсно вибачає обвинуваченого, він приносив йому неодноразово вибачення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України - погроза або насильство, щодо працівника правоохоронного органу - тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує що кримінальне правопорушення, злочин, що є нетяжким, а також відомості які характеризують його особу.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, є вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Враховуючи обставини правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення, у справі «Швидка проти України» (заява № 17888/12), зазначено на те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (заяви № 39665/98, № 40086/98) зазначає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів».

Суд враховує, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме має місце постійної реєстрації та фактичного проживання, одружений, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має значний трудовий безперервний стаж роботи, працює в ТОВ «Фактор-Друк» на посаді інженера з якості. Тобто, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого, його соціальні зв`язки, щирість каяття, вибачення потерпілого, в сукупності, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку, що на думку суду буде достатнім для виправлення та співмірним вчиненого правопорушення даним про особу обвинуваченого.

В рамках даного провадження 07.11.2025 року о 07-36 було фактично затримано та доставлено до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. 07.11.2025 року судом було обрано запобіжний заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 години до 06 години, строком на два місяці. Відповідний 1 день попереднього ув`язнення, підлягає зарахуванню у строк покарання відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України. Клопотань про продовження запобіжного заходу не було заявлено.

Судові витрати в провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого за проведення експертизи, заходи забезпечення підлягають скасуванню, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення 07.11.2025 року, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.10.2024 року на вилучене в ході обшуку майно, - скасувати.

Речові докази 2 газових балончика, що перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, - знищити.

Речовий доказ, - ліхтар електрошокер чорного кольору на якому мається напис COP-258000KV BL-1108, що перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» судової експертизи №7419 в сумі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1