Справа № 216/4112/17
провадження 1-кс/216/2553/25
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

16 жовтня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 16.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 перебуває справа № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25 за скаргою ОСОБА_3 на постанову від 16 липня 2025 року слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р.

14 жовтня 2025 року ОСОБА_3 (далі - потерпілий або заявник) заявив відвід слідчому судді ОСОБА_4 .

У вказаній заяві потерпілий ОСОБА_3 просить відвести слідчого суддю у справі № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25 посилаючись на те, що слідчим суддею ОСОБА_4 , на його думку, порушено засади гласності та відкритості судового процесу, що заявник вбачає у зв`язку з постановленням слідчим суддею ОСОБА_4 ухвали про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу та забезпечення онлайн трансляції судових засідань на каналі «Судова влада України» та на порталі «Судова влада України».

Також заявник повідомив, що про судове засідання на 03.10.2025 року він був повідомлений слідчим суддею за 2 години до судового засідання, через помилку помічника судді, у зв`язку з чим його представником було заявлено клопотання про відкладення судового засідання та повідомлено, що з урахуванням завантаженості є можливість прийняти участь у судовому засіданні лише 17.10.2025 р.

Разом з тим відповідне судове засідання було відкладено слідчим суддею ОСОБА_4 на 10.10.2025 року.

У судовому засіданні 10.10.2025 року слідчим суддею ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання заявника про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з неявкою в судове засідання його представника та бажанням інших потерпілих взяти участь у судовому засіданні з розгляду скарги заявника на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Зазначає, що таким чином слідчим суддею ОСОБА_4 не забезпечено його право на правничу допомогу адвоката.

З огляду на наведене, з метою усунення будь-яких можливих сумнівів у будь-якого стороннього спостерігача ОСОБА_3 просить задовольнити його заяву про відвід.

У судовому засіданні заявник підтримав заявлений відвід, просив відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 16.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Надали письмові заяви з проханням розгляду заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у їхню відсутність проти задоволення заяви про відвід заперечили.

Слідчий суддя ОСОБА_4 був повідомлений про розгляд заяви про відвід, надав письмові пояснення в яких заперечив проти задоволення заяви про відвід оскільки, заява про відвід не містить відомостей передбачених ст. 75, 76 КПК України, які є підставою для відводу. До пояснень додав копію ухвали слідчого судді ОСОБА_4 від 10.10.2025 року.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 81 КПК України, згідно з якими присутність осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід, не є обов`язковою, суддя вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності вказаних осіб.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, ст. 80 КПК України передбачає право учасників судового провадження заявити відвід, який повинен бути вмотивованим.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України, до яких належить, зокрема, наявність сумніву у його неупередженості.

Із використаних заявником формулювань вбачається, що, як на підставу для відводу слідчого судді ОСОБА_4 , заявник посилається на наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При оцінці таких доводів, суддя виходить з того, що неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як правило, неупередженість являє собою відсутність упереджень, при цьому її наявність чи відсутність можуть бути перевірені різними способами (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 118; Micallef v. Malta [GC], пункт 93).

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) вирізняє суб`єктивний підхід, тобто бажання упевнитись у суб`єктивному обвинуваченні чи інтересі певного судді в конкретній справі, та об`єктивний підхід, тобто визначення, чи були надані суддею достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви у цьому відношенні (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 118; Piersack v. Belgium, пункт 30; Grieves v. theUnitedKingdom [GC], пункт 69).

Здійснюючи перевірку з точки зору суб`єктивного тесту, ЄСПЛ неодноразово робив висновок, що особиста неупередженість судді має презюмуватись за відсутності доказів зворотнього (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 119; Hauschildt v. Denmark, пункт 47).

Оскільки в деяких справах може бути важко надати доказ, який дозволив би спростувати презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога об`єктивної неупередженості забезпечує додаткову значиму гарантію. У зв`язку з наведеним ЄСПЛ визнав складність встановлення порушення статті 6 Конвенції в частині суб`єктивної упередженості і тому в переважній більшості справ він зосередився на об`єктивному критерії (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 119).

Задля оцінки об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існують, окрім поведінки судді, переконливі факти, що можуть викликати сумніви щодо його безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя («Морель проти Франції» (Morel v. France), 2000, §§ 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії» (PescadorValero v. Spain), 2003, § 23), або орган, який засідає у якості суду, («Лука проти Румунії» (Luka v. Romania), 2009, § 40) , є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим («Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], 2009, § 96; «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), 2000, § 44; «ПаблаКю проти Фінляндії» (PablaKy v. Finland), 2004, § 30)

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, тягар доведення обґрунтованості того чи іншого клопотання, заяви чи скарги, покладається безпосередньо на сторону, яка його ініціює.

Передбачена п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України підстава для відводу наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді має оціночний характер і передбачає необхідність безпосереднього встановлення таких обставин, та те, що вони мають викликати обґрунтований сумнів в неупередженості судді. Відповідний сумнів має бути ретельно мотивований, бо не всі обставини можуть свідчити про реальну зацікавленість судді у результатах розгляду справи чи викликати реальні побоювання сторін в його неупередженості.

У протилежному випадку задоволення відводу чи самовідводу судді з будь-яких підстав, без належної індивідуальної оцінки, може призвести до його безпідставності.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

При цьому, наявність безсторонності для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за суб`єктивним критерієм, який передбачає оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

З вказаного вбачається, що заява про відвід має бути вмотивованою, тобто не формальною і не такою, що містить загальні чи абстрактні припущення про можливу упередженість поведінки та/або рішень судді в майбутньому. Така заява повинна містити посилання на достатні фактичні дані, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді при розгляді конкретної судової справи.

Разом з тим, на думку суду, заявлений ОСОБА_3 відвід не містить будь-яких належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність обставин, які б викликали сумнів у неупередженості слідчого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону Укараїни «Про судоустрій і статус суддів» особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. Тобто надання дозволу на трансляцію судового засідання чи відмова в такому відноситься до повноважень суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Слід зазначити, що зазначена стаття передбачає конкретні строки розгляду скарги, якими повенен керуватись слідчий суддя при призначенні судових засідань з розгляду відповідної скарги.

Відповідно до ч. 9 ст. 135 КПК України соба має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Як вбачається з поданої заяви про відвід, судове засідання 03.10.2025 було перенесено за клопотанням представника ОСОБА_3 , а у судовому засіданні 10.10.2025 заявник був присутнім та повідомленим про нього був 06.10.2025.

Зазначені у заяві про відвід слідчому судді ОСОБА_4 доводи, а також повідомлені у судовому засіданні відомості, очевидно вказують, що заявлений відвід викликаний незгодою заявника із процесуальними рішеннями слідчого судді, постановленим слідчим суддею ОСОБА_4 під час розгляду справи № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25, зокрема процесуальні рішення про відмову у клопотанні заявника про надання дозволу та забезпечення онлайн трансляції судових засідань на каналі «Судова влада України» та на порталі «Судова влада України», призначення судового засідання на 10.10.2025 року, а не після 17.10.2025 року, відмови у задоволенні клопотання заявника про відкладення судового засідання призначеного на 10.10.2025 року.

Також заявник зазначає про невчасне повідомлення, через помилку помічника судді, про дату та час судового засідання призначеного на 03.10.2025 року, яке в подальшому за клопотанням представника заявника було відкладено на 10.10.2025 року.

Водночас, заявлений відвід не може обґрунтовуватися лише незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді, оскільки вказане саме по собі не свідчить про легітимні сумніви в неупередженості.

Протилежне трактування принципу неупередженості суду та інституту відводу суперечить засадам судочинства та незалежності судді, а також містить потенційні ризики з точки зору наслідків для судової практики.

Більше того, за вказаної ситуації прослідковувалася б конкуренція між процедурами оскарження судових рішень та відводу, що є недопустимим для дотримання принципу справедливого судочинства.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань та внаслідок особистого аналізу процесуальних рішень слідчого судді сумнівається в його неупередженості, не свідчить про його необ`єктивність та неможливість неупереджено розглядати справу і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.

Окрім того, суддя в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті суддя звертає увагу на роз`яснення, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з прийнятими судом процесуальними рішеннями не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Тобто оцінка щодо наявності чи відсутності процесуальних порушень при розгляді кримінального провадження надається судами вищих інстанцій при перегляді судових рішень, а тому суддя при вирішенні питання відводу не вправі переберати на себе такі повноваження.

Під час розгляду заяви про відвід суддя не наділений повноваженнями суду апеляційної інстанції, а лише встановлює наявність або відсутність підстав для відводу визначених ст. 75, 76 КПК України.

У заяві про відвід зазначено, що метою відводу слідчого судді ОСОБА_4 є усунення будь-яких можливих сумнівів у будь-якого стороннього спостерігача.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна позиція висловлена Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїх ухвалах від 12.02.2018 у справі № 359/9855/15-к та від 06.11.2019 у справі № 300/474/17.

Заява про відвід ґрунтується на незгоді заявника з процесуальними рішеннями слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді справи № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25, разом з тим жодних фактичних даних про те, що прийняті слідчим суддею ОСОБА_4 процесуальні рішення є наслідком саме упередженого ставлення слідчого судді до заявника, а не внаслідок реалізації слідчим суддею наданих йому законом повноважень, з урахуванням суддівського розсуду , не містить.

Враховуючи вищевикладене, суддя доходить висновку, що заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

З огляду на наведене, суд, діючи в межах повноважень наданих йому під час розгляду заяви про відвід, приходить до висновку, що заявником не доведено існування обставин які б викликали сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 16.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 20 жовтня 2025 року о 15-16 год.

Суддя ОСОБА_6