СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/672/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2025 за № 0000157, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув середню освіту, розлучений, є особою з інвалідністю 2 групи, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 12.11.2024 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зокрема п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077.

Однак, ОСОБА_3 усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, діючи в порушення вказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив новий злочин за таких обставин.

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених обставин придбав телескопічну дубинку, яку став зберігати при собі. У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 06.08.2025 ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі вищевказану телескопічну дубинку, яка знаходилась у кишені рюкзаку темно кольору, який останній мав при собі, використовуючи громадський транспорт, прибув до станції метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

Того ж дня, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні холодної зброї (телескопічної дубинки) без передбаченого законом дозволу, незаконно маючи її при собі, а саме у кишені рюкзаку темно кольору, який знаходився при ньому, зайшов до вестибюлю станції метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де приблизно о 15 год. 00 хв. був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де ОСОБА_3 було затримано на підставі ст. 208 КПК України та в присутності двох запрошених понятих, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено телескопічну дубинку, яка відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлена заводським способом, яку ОСОБА_3 за вищевикладених обставин придбав та незаконно носив при собі, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме: носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що він через мережу Інтернет придбав телескопічну дубинку та зберігав її вдома, з собою її не носив. Телескопічну дубинку брав лише тоді (клав до свого рюкзака), коли у вечірній час виводив матір, яка є особою з інвалідністю 1 групи, на вулицю. 06.08.2025 він їхав до лікаря-терапевта у лікарню, що знаходиться на вул. Відпочинку, оскільки проходить лікування від наркотичної залежності, з собою мав рюкзак. Перебуваючи на ст. м. «Житомирська» його зупинив працівник поліції та у подальшому з його рюкзака була вилучена телескопічна дубинка, яку він забув викласти після прогулянки з матір`ю. Просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме у виді штрафу, оскільки має матір, яка є особою з інвалідністю 1 групи, та за якою нікому буде доглядати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 06.08.2025 приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи у вестибюлі станції метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він розлучений, є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства по зору, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, разом з тим, добровільно проходить курс лікування від наркотичної залежності, умов пробаційного нагляду не порушує, має матір, яка також є особою з інвалідністю 1 групи по зору, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке не потягло негативних наслідків, його особу, зокрема, його вік, те, що він є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства по зору, має матір, яка також є особою з інвалідністю 1 групи по зору, добровільно розпочав та продовжує лікування від наркотичної залежності, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини ст. 263 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

За таких обставин, суд, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, з урахуванням правил, передбачених ч. 3 ст. 72 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України даний вирок та вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2024 слід виконувати самостійно.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертиз, що підтверджуються розрахунками їх вартості.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 к.

На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків вирок Святошинського районного суду міста Києва від 12.01.2026 та вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2024 виконувати самостійно.

Речові докази: телескопічну дубинку, яка знаходиться у сейф пакеті № 4102965 та яка передана за зберігання до камери збереження речових доказів УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві, - знищити.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи, 1782 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) грн 80 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1