Справа № 639/8288/25
Провадження № 1-кп/639/465/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 07.10.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000865 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гульбахор Янгіюльського району Ташкентської області Узбекистану, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, інваліда ІІІ групи, ніде не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

-07.10.2025 року Новобаварським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.310 КК України до 2 років пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, в розумінні п.3 ч.1 ст.1, п.5 ст.3 вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, вчиняв у відношенні до особи з якою перебував у сімейних відносинах - дружини ОСОБА_5 , з якою проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 психологічне насильство, шляхом словесних образ, погроз і залякування, що призвело до побоювання за свою безпеку у потерпілої та спричинило у неї емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Так, 16.06.2025 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини гр. ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, принижував честь та гідність, що призвело до фізичних та моральних страждань.

За вказані дії останньому було виписано терміновий заборонний припис серії АА№429136 від 16.06.2025 строком на 5 діб та постановою Новобаварського районного суду м. Харкова від 07.07.2025 ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень на користь держави.

Надалі, ОСОБА_4 29 липня 2025 року о 22:00 перебуваючи за місцем мешкання, вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався нецензурною лайкою.

За вказані дії постановою Новобаварського районного суду м. Харкова від 18.08.2025 ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень на користь держави.

Крім того, ОСОБА_4 31.08.2025 09:30, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, не давав можливості користуватись власними коштами, чим завдав шкоди психологічному здоров?ю потерпілої.

Також, ОСОБА_4 31.08.2025 о 17:30 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та повторно протягом року вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, давав ляпаси, що призвело до моральних та фізичних страждань.

Крім того, ОСОБА_4 31.08.2025 о 17:30, перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та не виконав раніше складений відносно нього терміновий заборонний припис серії АА N? 426882 від 31.08.2025, а саме: залишити місце проживання (перебування) потерпілої особи, заборону у будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_5 , відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 173 -8 КУпАП.

За вказані дії останньому було виписано термінові заборонні приписи серії АА№426882 та АА№431961 від 31.08.2025 строком на 7 діб та постановою Новобаварського районного суду м. Харкова від 25.09.2025 ОСОБА_4 визнано винним за ч.3 ст.173-2, ч.2 ст. ст.173-8 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення:- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок; за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-8 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 510 (п?ятсот десять) гривень 00 копійок.

Також, 01 вересня 2025 року приблизно о 13 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА N? 426882 від 31.08.2025, а саме: порушив заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) потерпілої ОСОБА_5 .

Крім того, 01 вересня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА N? 426882 від 31.08.2025, а саме: порушив заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) потерпілої ОСОБА_5 .

Крім того, 02 вересня 2025 року приблизно о 09 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА N?426882 від 31.08.2025, а саме: порушив заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) потерпілої ОСОБА_5 .

Крім того, 02 вересня 2025 року приблизно о 09 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного характеру, які полягали у нанесенні ударів ногами у ділянку ніг та грудної клітини, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 .

За вказані дії останньому було виписано терміновий заборонний припис серії АА№426691 від 02.09.2025 та постановою Новобаварського районного суду м. Харків від 30.09.2025 ОСОБА_4 визнано винним за ч.3 ст.173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 360,00 грн. (одна тисяча триста шістдесят гривень 00 коп.); за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн. (п?ятсот десять гривень 00 коп.)

Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на заподіяння розладу психічного здоров`я своєї дружини ОСОБА_5 , 03.09.2025 о 18 год. 00 хв., перебував у стані алкогольного сп`яніння, зі своєю дружиною за місцем їх сумісного проживання за адресою АДРЕСА_1 , та усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність вчинюваних ним дії, на підставі раптово виниклого словесного конфлікту, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне насильство відносно потерпілої, яке виразилось у словесних образах та принижуваннях та погрозах фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_4 викликали у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість та призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя останньої.

Згідно висновку практичного психолога, доцента кафедри соціології та психології ХНУВС ОСОБА_6 від 23.10.2025, у потерпілої ОСОБА_5 виявлено ознаки переживання психологічного насильства у складі домашнього насильства, а також ознаки переживання стресового стану внаслідок зазначених подій.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 16.06.2025 року та у період з 31.08.2025 року по 03.09.2025 рокуза місцем свого мешкання він разом з колишньою дружиною ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, після чого потерпіла навмисно провокувала конфлікти з ним, ображаючи та принижуючи його. Він, в свою чергу, щоб якось заспокоїти дружину, вчиняв відносно неї домашнє насилля психологічного та фізичного характеру, в ході якого ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, іноді наносив ляпаси та спричиняв тілесні ушкодження. За вказані дії потерпіла викликала працівників поліції, які складали відносно нього протоколи та заборонні приписи, після чого він притягався постановами суду до адміністративної відповідальності.

Вважав, що потерпіла навмисно його провокувала на вчинення домашнього насилля, з метою його виселення з домоволодіння та продажу спільного будинку. У вчиненому щиро розкаюється. Просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що з обвинуваченим ОСОБА_4 вони перебували у шлюбі та проживали в одному будинку близько 12 років. З грудня 2023 року чоловік почав вживати алкогольні напої, входив у запій, після чого у них періодично відбувались конфлікти, в ході яких ОСОБА_4 вчиняв відносно неї домашнє насилля психологічного та фізичного характеру, під час яких систематично принижував її, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та наносив тілесні ушкодження. Внаслідок таких дій свого чоловіка вона постійно перебуває у страху за своє життя, знервована, пригнічена, пішла з власного будинку жити до своєї доньки, втратила моральне та фізичне здоров`я, зокрема часткову глухоту, отримала компресійний перелом хребця. Після конфліктів змушена постійно звертатися із заявами на протиправну поведінку ОСОБА_4 до поліції, за що останнього неодноразово притягали до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Однак, обвинувачений висновків для себе не робить, морально не засуджує своєї протиправної поведінки, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Просить суд призначити йому максимально суворе покарання у вигляді позбавлення волі. Цивільний позов не заявляє.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала потерпіла і сторона обвинувачення.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Психологічне насильство включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, - якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В розумінні ст. 126-1 КК України особами, які перебувають у сімейних відносинах, є не лише подружжя, а й батьки та діти, інші особи, які проживають однією сім`єю.

Слід також звернути увагу, що Верховний Суд у постанові від 28.02.2023 (справа № 725/4683/20) вказав, що домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильства. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразка поведінки.

Для доведення систематичності домашнього насильства важливими є сам факт і обставини вчинення окремих його епізодів. Правові наслідки, які настали чи не настали для кривдника за цими окремими епізодами, а також час, коли такі наслідки настали, не є обставинами, які можуть впливати на доведеність цих епізодів. Мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву.

Судовим розглядом встановлено, що незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та 03 вересня 2025 року о 18:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем сумісного проживання із потерпілою знову вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилось у словесних образах та принижуваннях та погрозах фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

Такі систематичні протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя, побоювання за свою безпеку, спричинили її емоційну невпевненість.

На підставі вищевикладеного, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий 07.10.2025 року Новобаварським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.310 КК України до 2 років пробаційного нагляду, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, на теперішній час розлучений, не має будь-яких осіб на утриманні, офіційно не працевлаштований, ніде не зареєстрований, має постійне місце проживання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд не може визнати обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до п.1 ч.1 ст.66 КК України- щире каяття, оскільки під поняттям «щире каяття» як пом`якшуючою обставиною розуміють обставину, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. При цьому, щире каяття не є тотожним поняттям до визнання вини (визнання особою факту вчинення нею злочинів).

Між тим, ОСОБА_4 в судовому засіданні постійно виправдовував свої дії та вчинки щодо колишньої дружини, тобто морально не засуджував свою злочинну поведінку, тому вказівка обвинуваченого на щире каяття є формальною та вказує лише на його намагання таким чином пом`якшити своє покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, яка обтяжує покарання і відсутність обставин,що пом`якшують покарання.

Санкція ст. 126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років.

Суд враховує, що ОСОБА_4 систематично вчиняв домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , з якою спільно проживав однією сім`єю, за достатньо короткий період (червень-вересень 2025 року) неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти домашнє насилля, ігноруючи низку покладених на нього обмежень та заборонних приписів, а також думку потерпілої ОСОБА_5 , яка наполягала на призначенні ОСОБА_4 максимально суворого покарання, що свідчить про його суспільну небезпечність як особи та існування ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, судом враховується, що внаслідок таких систематичних насильницьких дій обвинуваченого потерпіла ОСОБА_5 постійно перебуває у страху за своє життя, знервована та пригнічена, пішла з власного будинку жити до своєї доньки, втратила моральне та фізичне здоров`я, отримала компресійний перелом хребця та часткову глухоту, що підтверджується відповідними медичними документами. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно, регулярно зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, офіційно не працевлаштований та не зайнятий суспільно-корисною працею, що свідчить про стійкий соціально девіантний спосіб життя обвинуваченого.

Також суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, де він постійно виправдовував свої дії та вчинки щодо колишньої дружини, що свідчить про відсутність відчуття провини в обвинуваченого та страху бути покараним у відповідності до закону за вчинені злочинні дії.

Отже, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, пробаційного нагляду та обмеження волі явно не відповідатиме тяжкості та характеру скоєного кримінального правопорушення через м`якість, не сприятиме виправленню обвинуваченого, не зможе запобігти повторному вчиненню ним домашнього насильства, не захистить потерпілу та дасть підстави для подальшого жорстокого поводження з нею, що у подальшому може призвести до більш тяжких наслідків для психологічного та фізичного здоров`я потерпілої.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 126-1 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Визнання ОСОБА_4 своєї провини істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання у суду немає правових підстав для застосування вимог ст.75 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 року по справі №766/39/17 (провадження №51-8867кмо18) викладено правовий висновок, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Враховуючи, що вироком Новобаварського районного суду м. Харкова від 07.10.2025 року ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, а кримінальне правопорушення, що є предметом даного судового розгляду, скоїв до ухвалення зазначеного вироку, тому суд призначає остаточне покарання ОСОБА_4 керуючись ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Новобаварського районного суду м. Харкова від 07.10.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку - з 05.12.2025 року.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1