Справа № 650/1584/25
провадження № 1-кп/650/539/25
ВИРОК

іменем України

19 листопада 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка кримінальне провадження № 0001692 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, безробітного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 336 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним (військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 25.10.1990, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), маючи військове звання молодший сержант, перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану на всій території України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, статей 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи належним чином повідомленим про наслідки відмови від призову та проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022 та продовженої Указами Президента України №470/2024 від 23.07.2024 та №741/2024 від 28.10.2024, за відсутності передбачених діючим законодавством підстав для відстрочки від призову за мобілізацією, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, без поважних причин не прибув за повісткою, врученою йому 08.08.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , у вказаний час, а саме 12.08.2024 о 07:00 годині за вищевказаною адресою.

У подальшому, 19.12.2024 о 09:20 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , відмовився отримувати від уповноважених осіб Тягинської територіальної громади повторну повістку про необхідність з`явитися 23.12.2024 о 09:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки на проходження військової служби під час мобілізації, внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та пояснив, що ухилення від призову він вчинив через небажання проходити військову службу, оскільки, за його словами, вже має досвід служби, не потягне, не хоче знову цього проходити.

У липні 2024 року він звернувся до ТЦК для поновлення на військовому обліку, після чого був направлений на військово-лікарську комісію, яку пройшов 08 серпня 2024 року. Він підтвердив, що ознайомився з висновками комісії, однак не оскаржував їх, мотивуючи це тим, що не знав, що таке можливо або що для цього треба їхати, а наміру подавати скаргу не мав.

Пояснив, що того ж дня отримав повістку на 12 серпня 2024 року о 07 годині, але одразу повідомив працівнику ТЦК, що не буде прибувати, посилаючись на небажання служити та особисті обставини. З його слів, він не мав наміру їхати на відправку, транспорту не шукав, можливість доставлення не з`ясовував і прямо заявив, що не збирався прибути за викликом. У суді підтвердив, що не має сумнівів у факті, що повинен був з`явитися за повісткою, але не хотів.

Обвинувачений також підтвердив, що після неявки працівники поліції брали у нього пояснення, в яких він власноруч зазначив, що попереджений про кримінальну відповідальність і краще понесе кримінальну відповідальність, ніж піде служити.

Щодо другої повістки від 19 грудня 2024 року ОСОБА_4 пояснив, що працівники поліції та уповноважені особи намагалися вручити йому документ, однак він свідомо відмовився, мотивуючи тим, що вже має кримінальну справу, не збирається служити та не бачить сенсу знову брати повістку.

Також він підтвердив, що і після першої, і після другої повісток не мав наміру прибувати до ТЦК, а його відмова була зумовлена виключно небажанням проходити військову службу.

На судовому засіданні захисник просив призначити обвинуваченому покарання із звільненням його від його відбування з випробуванням.

На судовому засіданні прокурор просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, строк відбування якого обчислювати з моменту приведення його до виконання. Речові докази прокурор просив залишити в матеріалах справи.

Вина обвинуваченого підтверджена такими доказами.

Відповідно до Картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного № 2920, оформленої КНП «Великоолександрівська лікарня» від 08 серпня 2024 року та Довідки військово-лікарської комісії від 08 серпня 2024 року вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. За результатами додаткових методів обстеження та огляду профільними спеціалістами (терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОР-лікарем, дерматовенерологом, психіатром) патологічних станів, які б перешкоджали проходженню військової служби, не встановлено, а стан здоров`я визнано задовільним.

Вбачається, що за висновком військово-лікарської комісії у розділі «Діагноз та постанова ВЛК» вказано діагноз «здоровий», а також постановлено, що ОСОБА_4 придатний до військової служби за мобілізацією.

Таким чином, з Картки № 2920 вбачається, що ОСОБА_4 за результатами повного медичного обстеження визнаний здоровим та таким, що придатний до проходження військової служби за мобілізацією.

Відповідно до витягу з книги протоколів засідань військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , протокол № 261/5 від 08 серпня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_4 , 1972 року народження, за рішенням військово-лікарської комісії згідно з Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах визнаний придатним до військової служби за мобілізацією.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від 08 серпня 2024 року, вбачається, що ним отримано повістку № 01/08 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження призову за мобілізацією (Т0940). У повістці зазначено час прибуття 12 серпня 2024 року о 07 годині за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до листа КНП «Бериславська центральна районна лікарня» від 16 вересня 2024 року № 01-14/301, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КНП «Бериславська ЦРЛ» за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні з 08 серпня 2024 року по теперішній час не перебував.

Відповідно до довідки КНП «Новорайська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» Бериславського району Херсонської області від 19 серпня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_4 у період часу з 08 серпня 2024 року по теперішній час до зазначеного медичного закладу за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 як особа, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Він має військове звання молодший сержант, належить до сержантського і старшинського складу, військово-обліковою спеціальністю є водійське посвідчення, та перебував на військовій службі у складі військових частин № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 у різні періоди, у тому числі проходив службу за мобілізацією та за контрактом. Наказом від 21 березня 2017 року ОСОБА_4 звільнено у запас.

У розділі, що стосується медичного огляду, міститься запис про проходження військово-лікарської комісії 08 серпня 2024 року, відповідно до протоколу № 261/5 Бериславської ВЛК, за результатами якого він визнаний придатним до військової служби за мобілізацією.

Також вбачається, що військовий квиток (тимчасове посвідчення) було видано 25 жовтня 1990 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , а на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 його взято 27 березня 2017 року.

Відповідно до мобілізаційного розпорядження та контрольних талонів до мобілізаційного розпорядження, вбачається, що щодо ОСОБА_4 , молодшого сержанта, 1972 року народження, було оформлено мобілізаційне розпорядження, згідно з яким він зобов`язаний прибути за адресою: АДРЕСА_5 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 для виконання вимог мобілізаційного законодавства.

Також вбачається, що у контрольних талонах мобілізаційного розпорядження № 2 та № 3 зазначено персональні дані ОСОБА_4 , його військове звання молодший сержант, рік народження 1972, та міститься відмітка про необхідність його вибуття на пункт збору відповідно до встановленого порядку мобілізації.

Відповідно до карти професійно-психологічного відбору кандидата, складеної ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 серпня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив професійно-психологічний відбір, під час якого було зібрано анкетні дані, відомості про трудовий та військовий стаж, а також інформацію про мотивацію до проходження служби. У розділі додаткових відомостей зазначено, що він бажає проходити військову службу за призовом під час мобілізації.

Також вбачається, що за результатами психологічного обстеження встановлено достатній рівень пізнавальних здібностей та достатню нервово-психічну стійкість. У висновку за результатами психологічного обстеження зазначено, що ОСОБА_4 витримав вимоги військової психодіагностики та рекомендований до проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

У розділі «Висновок про професійно-психологічну придатність» також вбачається, що ОСОБА_4 рекомендований до проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Відповідно до карти професійного відбору кандидата на військову службу ОСОБА_4 від 08 серпня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_4 проходив професійний відбір за трьома основними напрямами: вивчення особистих якостей, фізична підготовленість та психологічний відбір. За результатами вивчення особистих якостей встановлено, що він є соціально зрілим, врівноваженим, відповідальним, що відповідає вимогам військової служби. За результатами оцінки фізичної підготовленості він рекомендований до військової служби. За результатами психологічного відбору вбачається, що рівень нервово-психічної стійкості та комунікативний потенціал відповідають вимогам військової служби, а рівень стійкості до бойового стресу є задовільним.

У висновку за результатами професійного відбору вбачається, що ОСОБА_4 відповідає вимогам військової служби та рекомендується до проходження військової служби за призовом під час мобілізації. З результатами відбору його ознайомлено, що підтверджено підписом.

Окремо вбачається, що посадова особа, яка проводила вивчення особистих якостей, у письмовому висновку зазначила рекомендацію щодо проходження ОСОБА_4 військової служби за призовом під час мобілізації. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 також затвердив висновок про те, що ОСОБА_4 придатний до військової служби за призовом під час мобілізації, про що зроблено відповідну відмітку та проставлено печатку.

Відповідно до результатів психологічної діагностики кандидата на військову службу від 08 серпня 2024 року, вбачається, що дослідження проводилося за методикою «Адаптивність-200», за якою отримано числові показники, які свідчать про достатній рівень адаптивності, самоконтролю, нервово-психічної стійкості та соціально-психологічних ресурсів, потрібних для проходження військової служби.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 116 від 12 серпня 2024 року, вбачається, що його видано з метою виконання вимог Указу Президента України № 272/2024 та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в частині забезпечення мобілізації громадян для проходження військової служби.

Згідно з пунктом 1 наказу, 12 серпня 2024 року для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_5 направлено в тому числі молодшого сержанта ОСОБА_4 , 1972 року народження.

Пунктом 3 наказу вбачається, що підготовка команди для інструктажу та відправлення розпочиналася о 06 годині 00 хвилин 12 серпня 2024 року.

Також вбачається, що команді визначено пункт призначення АДРЕСА_6 , пункт прийому особового складу військової частини НОМЕР_5 , із встановленим терміном прибуття до 17 години 12 серпня 2024 року.

Відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_4 та відправлені у складі команди НОМЕР_5 , вбачається, що поіменний список складено 10 серпня 2024 року та засвідчено печаткою ІНФОРМАЦІЯ_5 . У документі визначено маршрут переміщення команди: АДРЕСА_2 АДРЕСА_6 , а пункт прибуття встановлено як пункт прийому військової частини НОМЕР_5 із часом прибуття до 16 години 00 хвилин 12 серпня 2024 року.

У списку наведено дані військовозобов`язаних, призваних за мобілізацією, включно з прізвищем, ім`ям, по батькові, роком народження, військовим званням, військово-обліковою спеціальністю та відмітками ВЛК.

Вбачається, що під порядковим номером 10 у списку зазначено: молодшого сержанта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який включений до складу команди, що направлялася до військової частини НОМЕР_5 .

Документ містить підписи посадових осіб РТЦК та СП і відмітку про те, що чисельність команди становила 10 осіб, а також засвідчений гербовими печатками ІНФОРМАЦІЯ_5 та військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 10 вересня 2024 року № 4557, вбачається, що лист складено у відповідь на запит слідчого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З документа вбачається, що 12 серпня 2024 року вибуття та відправку військовозобов`язаних за мобілізацією здійснювали підполковник ОСОБА_6 та майор ОСОБА_7 відповідно до поіменного списку. Інструктаж з техніки безпеки та правил поведінки на період прямування до військової частини проводився в усній формі старшим офіцером мобілізаційного відділення майором ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією з 27 березня 2015 року по 18 березня 2015 року та за контрактом з 23 липня 2015 року по 21 березня 2017 року, після чого був звільнений у запас наказом № 5-рс та зарахований до військового резерву.

Після проходження військово-лікарської комісії 08 серпня 2024 року, протокол № 261/5, він був визнаний придатним до військової служби та 08 серпня 2024 року взятий на військовий облік для направлення до військової частини НОМЕР_5 .

12 серпня 2024 року ОСОБА_4 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшої відправки до військової частини.

Окремо зазначено, що громадянину ОСОБА_4 було доведено про наслідки неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 та про відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, передбачену статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтями 336, 337 Кримінального кодексу України.

Відповідно до рапорту працівника Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області від 14 грудня 2024 року, складеного при виконанні доручення слідчого у кримінальному провадженні вбачається, що під час виконання зазначеного доручення встановлено фактичне місце проживання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 , модульний будинок. Під час неодноразових виїздів за вказаною адресою ОСОБА_4 категорично відмовлявся надавати будь-які пояснення з приводу кримінального провадження, а також відмовлявся з`являтися до слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 17 лютого 2025 року вбачається, що на відео з нагрудної бодікамери старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Бериславського районного відділу поліції, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , зробленого під час відеофіксації вручення бойової повістки та спілкування з громадянином ОСОБА_4 , зафіксовано, як чоловік чоловічої статі повідомляє працівникам поліції про те, що він не піде служити до Збройних Сил України, мотивуючи це тим, що фізично не потягне («залізати в окопи»). На відеозаписі працівники поліції роз`яснюють йому наслідки відмови та повідомляють про необхідність прибути до ТЦК та СП за викликом. Особі було вручено бойову повістку, після чого його попереджено про обов`язок з`явитися та пояснити причини відмови. Також зазначено, що наступного дня працівники поліції повинні прибути з ним до військкомату за викликом.

Також зі змісту відеозапису вбачається, що інспектор з охорони громадського порядку Тягинської сільської військової адміністрації ОСОБА_9 , особисто вручає ОСОБА_4 бойову повістку. У відповідь ОСОБА_4 відмовляється брати її та продовжує спілкування з працівниками поліції на вулиці. Працівники правоохоронних органів повторно попереджають його про необхідність отримання повістки, пояснюють юридичні наслідки та проводять роз`яснення щодо обов`язку з`явитися за викликом до слідчого.

Відповідно до постанови слідчого слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області від 30 січня 2025 року про залучення речового доказу, вбачається флеш-накопичувач microSD «Touch & Go» об`ємом 32 GB, на якому містяться відеозаписи з нагрудної бодікамери старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 визнано речовим доказом.

Відповідно до наказу начальника Бериславської районної військової адміністрації від 06 січня 2025 року № 1, додатку 2 до зазначеного наказу у вигляді списку працівників міських, селищних та сільських територіальних громад району, уповноважених вручати повістки, а також на підставі службових посвідчень, виданих таким уповноваженим особам, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були визначені уповноваженими особами для вручення повісток громадянам на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до повістки № 19/1 на ім`я ОСОБА_4 , виписаної начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 19 грудня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_4 був зобов`язаний прибути 23 грудня 2024 року о 09 годині до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_4 .

У графі, де має міститися особистий підпис громадянина про отримання повістки, підпис відсутній, що свідчить про неотримання повістки ОСОБА_4 особисто.

Відповідно до акта щодо відмови від отримання повістки від 19 грудня 2024 року, складеного уповноваженими особами, у присутності свідків встановлено, що ОСОБА_4 було запропоновано отримати зазначену повістку, проте він відмовився її отримувати, про що внесено відповідний запис.

У поясненнях, зазначених у акті, ОСОБА_4 власноруч зазначив причину відмови: «відмовився будь що пояснювати письмово».

Крім дослідження письмових доказів, на судовому засіданні також був допитаний свідок.

На судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що є інспектором з охорони громадського порядку сільської військової адміністрації та проживає у селі, де мешкає обвинувачений. Із обвинуваченим знайомий раніше, родинні зв`язки між ними відсутні.

Свідок зазначив, що отримав від керівництва розпорядження обійти військовозобов`язаних та вручити їм повістки, серед яких був і обвинувачений ОСОБА_4 . За першою повісткою обвинувачений не з`явився. Коли свідок особисто підійшов до нього, обвинувачений категорично відмовився отримувати повістку, пояснюючи, що знає, що таке служба, і проходити її не бажає. Свідок наголосив, що ОСОБА_4 висловив саме свідоме небажання служити.

ОСОБА_9 повідомив, що попереджав обвинуваченого про можливість настання відповідальності та про те, що в разі подальшої відмови інформація буде передана до поліції. Після відмови обвинуваченого склав відповідний акт про відмову.

Свідок також підтвердив, що друга спроба вручення повістки здійснювалася разом із працівниками поліції, була зафіксована на відеозапис, і обвинувачений знову відмовився її отримати. Пояснив, що до цього випадку більше до обвинуваченого не звертався, оскільки попереднє розпорядження передбачало лише одноразове інформування.

На уточнюючі запитання свідок підтвердив, що працівники поліції опитували мешканців села щодо ставлення обвинуваченого до проходження служби. Також підтвердив, що відеозапис відповідає обставинам, які він особисто спостерігав під час другої спроби вручення повістки.

Отже, із вказаних письмових доказів та показань свідка суд встановив, що ОСОБА_4 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , раніше проходив військову службу, а за результатами військово-лікарської комісії від 08 серпня 2024 року був визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби за мобілізацією. За результатами професійного та психологічного відбору він був рекомендований до служби та включений до складу команди для направлення до військової частини НОМЕР_5 .

Судом встановлено, що перша повістка, оформлена на ім`я ОСОБА_4 у встановленому законом порядку, була вручена йому уповноваженою особою відповідно до визначених процедур. Незважаючи на це, 12 серпня 2024 року ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправлення на військову службу не прибув, поважних причин неприбуття не повідомив.

Надалі була оформлена повістка № 19/1 від 19 грудня 2024 року про виклик ОСОБА_4 на 23 грудня 2024 року о 09.00 годині. Зазначена повістка була підготовлена у встановленому порядку та вручалася уповноваженими особами, повноваження яких підтверджені наказом начальника районної військової адміністрації № 1 від 06 січня 2025 року та службовими посвідченнями.

Суд встановив, що під час спроби вручення цієї повістки ОСОБА_4 відмовився від її отримання, що підтверджується актом про відмову від 19 грудня 2024 року, у якому зафіксовано відмову та пояснення, надані ним під час вручення. Обвинуваченому було роз`яснено наслідки відмови та відповідальність за ухилення від призову.

На судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , уповноважена особа щодо вручення повісток, підтвердив наведені обставини.

У сукупності встановлені обставини свідчать, що ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби за мобілізацією, знав про свій обов`язок з`явитися за викликом, однак не прибув за першою повісткою, а під час подальшої спроби вручення іншої повістки свідомо та умисно відмовився від її отримання, попри належне оформлення документів та роз`яснення правових наслідків.

Таким чином, виходячи з пояснень обвинуваченого, змісту обвинувального акту, досліджених письмових доказів, показань свідка, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за встановлених судом фактичних обставин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за статтею 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При визначенні виду та міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належать до нетяжких злочинів, ступінь його суспільної небезпеки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наслідки його вчинення, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, дітей та дружини не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, раніше проходив військову службу.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд не встановив.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , до статті 67 КК України, суд не встановив.

Виходячи із принципу призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та упередження можливості вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, що буде співмірним із рівнем суспільної небезпеки незаконних дій обвинуваченого та матиме достатній виховний вплив на останнього.

Суд призначає покарання за правилами статей 50, 65 КК України. Метою покарання є виправлення особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання повинно відповідати тяжкості вчинених діянь, даним про особу винного, а також встановленим пом`якшуючим і обтяжуючим обставинам.

Інкриміноване діяння належить до категорії не тяжких злочинів. Санкція статті 336 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене статтею 336 КК України, належить до злочинів проти встановленого законом порядку комплектування та мобілізаційної готовності Збройних Сил України під час особливого періоду. В умовах триваючого воєнного стану та загальної мобілізації своєчасне укомплектування військових формувань є необхідною умовою забезпечення обороноздатності держави. Ухилення від призову під час мобілізації становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки створює перешкоди для виконання державою конституційних функцій щодо оборони країни.

В цьому контексті суд, зважаючи на позицію захисника, перевірив можливість застосування до обвинуваченого положень статті 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням. Згідно з указаною нормою, таке звільнення є правом суду, яке застосовується у випадках, коли суд дійде висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання, за умови врахування тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи.

Однак суд вважає, що у конкретному кримінальному провадженні застосування випробування є недоцільним та таким, що не відповідає завданням кримінального законодавства.

Зокрема, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому діяння вчинене в умовах особливого періоду та воєнного стану, коли своєчасне комплектування Збройних Сил України є критично важливим для обороноздатності держави. Умисна неявка за першою повісткою та повторна свідома відмова від отримання другої повістки, попри роз`яснення правових наслідків, свідчать про стійке небажання обвинуваченого виконувати передбачений законом обов`язок із захисту Батьківщини, що підвищує ступінь суспільної небезпеки його дій.

Обвинувачений протягом тривалого часу не вживав жодних дій, спрямованих на виконання свого обов`язку з`явитися за викликом до ТЦК та СП, і не демонстрував намір виправити ситуацію, незважаючи на актуальність та важливість мобілізаційних заходів. Такі обставини свідчать про відсутність передумов для позитивного прогнозування його поведінки у разі застосування покарання без ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 у даному випадку неможливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а застосування статті 75 КК України суперечило б цілям покарання, визначеним статтею 50 КК України, та принципам його призначення.

Обговоривши можливість призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді позбавлення волі строком три роки, суд зазначає, що хоча ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав факт ухилення від проходження військової служби за мобілізацією, однак наведені ним пояснення не можуть бути розцінені як щире каяття чи активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обвинувачений обґрунтовував свою відмову небажанням служити через, на його думку, неналежну організацію військової служби, а не усвідомленням протиправності вчиненого чи спробою зменшити негативні наслідки своїх дій.

Такі пояснення за своєю суттю не свідчать про реальне розуміння обвинуваченим суспільної небезпеки діяння або про готовність виконувати передбачений законом обов`язок щодо захисту держави, а тому не утворюють обставин, що пом`якшують покарання, визначених статтею 66 КК України. Інших даних, що об`єктивно свідчили б про можливість призначення мінімального покарання, судом не встановлено.

З огляду на характер і спосіб вчинення злочину, умови його вчинення в період воєнного стану, тривале ухилення від виконання обов`язку з`явитися за викликом та свідоме небажання обвинуваченого виконувати вимоги мобілізаційного законодавства, суд дійшов висновку, що призначення покарання у вигляді мінімального трирічного строку позбавлення волі не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, а також позицію прокурора, суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки є у даному випадку справедливим, необхідним і достатнім, відповідає ступеню суспільної небезпеки злочину та даним про особу обвинуваченого, а також узгоджується з вимогами статей 50 та 65 КК України.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України, судові витати у справі відсутні.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого на час розгляду справи не діяли, а застосовувати запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд не вбачає, оскільки обвинувачений належно з`являвся до суду, не перешкоджав розгляду справи, не вчиняв дій, спрямованих на уникнення суду чи вплив на свідків, та має постійне місце проживання, що дає підстави вважати, що до моменту набрання вироком законної сили він не ухилятиметься від виконання процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обраховувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речовий доказ у виді флеш-накопичувача microSD «Touch & Go» об`ємом 32 GB, на якому містяться відеозаписи з нагрудної бодікамери старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області залишити в матеріалах справи.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ________________ ОСОБА_1