Справа № 761/7647/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 14 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14 лютого 2024 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбала від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено та скеровано для подальшої перевірки до сектору превенції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, наркотичний засіб, обіг обмежено метадон (фенадон) та почала його незаконно зберігати, з метою власного вживання без мети збуту.

14 лютого 2024 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , яка в одягнутій на ній сумці, чорного кольору, зберігала блістер з двома пігулками, а саме наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном (фенадоном) та знаходилась за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська, 107, була зупинена працівниками Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та в подальшому, на запитання поліцейських чи має вона при собі заборонені предмети, остання відповіла, що у сумці, чорного кольору, яка одягнена на ній зберігає наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Після чого, на місце події викликано слідчо-оперативну групу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

В подальшому, 14 лютого 2024 року, в період часу з 15 години 01 хвилину по 15 годину 12 хвилин, за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська, 107, B ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення її особистого обшуку, працівниками поліції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,045 г.

Захисником до суду подано клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та на підставі ст. 307 ч. 4 КК України.

В судовому засіданні захисник просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 проходить лікування від наркоманії добровільно.

Також захисник підтримав клопотання про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 307 КК України, в разі, якщо суд відмовить в задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та вказала, що тривалий час перебуває на обліку у лікаря нарколога у зв`язку із наркотичною залежністю, у зв`язку із чим вона тривалий час отримує лікування та знаходить на замісній терапії. Також підтримала клопотання захисника

Прокурор заперечувала щодо задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 вже проходила лікування. Також прокурор не вбачає підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 307 КК України.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання, наявні у розпорядженні суду матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України підлягає задоволенню, в задоволенні іншого клопотання слід відмовити.

Стаття 19 Конституції України закріплює обов`язок усіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому жодному із них не надано права роз`яснювати норми закону, або трактували їх за власним переконанням.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

П. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою ст. 309 КК України.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 станом на 22.02.2024 перебувала на лікуванні в амбулаторному відділенні лікування хворих з хімічною залежністю КНП КМНКЛ «Соціотерапія» з діагнозом F11.2 та з 21.06.2022 розпочала лікування за програмою ЗПТ. Окрім того, відповідно до довідки КНП КМНКЛ «Соціотерапія» №491817 від 21.02.2024 за даними облікової документації ОСОБА_4 під диспансерно-динамічним наглядом перебуває з 11.08.2006. Також до клопотання захисником долучено довідку ТОВ «Медичний центр «ТОПМЕД» за підписом лікаря ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 встановлено діагноз F11.2 та вона перебуває на програмі ЗПТ, (додатком є листок призначень), з якого вбачається, що станом на 2025 рік ОСОБА_4 продовжує проходити лікування від наркоманії.

Підстави звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в судовому засіданні роз`яснено.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, в ст. 44 КК України зазначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 2006 року перебуває під диспансерно-динамічним наглядом, у зв`язку із захворюванням на наркоманію тривалий час добровільно проходить лікування та отримує замісну підтримуючу терапію.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом умови, передбачені ч. 4 ст. 309 КК України виконано, їх правдивість не викликає сумнівів, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України в такому випадку є обов`язком, а не правом суду, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 44 КК України та ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку з тим, що обвинувачена добровільно звернулась до лікувального закладу і проходить лікування від наркоманії. Інших підстав, які б перешкоджали суду у прийнятті вказаного рішення встановлено не було. У зв`язку із чим, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 4, ч. 2 ст. 284 КПК України

Така позиція суду узгоджується із висновками викладеними у постанові ККС ВС у справі № 357/11205/19, як зазначила ОП ККС ВС. Так, норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим, якщо порівняти, наприклад, із захворюванням на алкоголізм. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавець не обмежив застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування. ОП ККС ВС вважає, що причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Щодо клопотання про звільнення ОСОБА_4 від відповідальності за ч. 4 ст. 307 КК слід вказати на таке.

Вдаючись до змісту клопотання захисника, останній грунтує його на тому, що ОСОБА_4 добровільно видала таблетки та пояснила їх походження.

Частина 4 статті 307 КК України передбачає, що особа, яка добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання (частина перша цієї статті, частина перша статті 309 цього Кодексу).

Водночас враховуючи досліджені під час судового розгляду матеріали, долучені до клопотання матеріали, суд не встановив обставин, передбачених ч. 4 ст. 307 КК України для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вказаною нормою закону.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/9849-НЗПРАП від 19.02.2024 в розмірі 3029,12 грн.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 44, ч. 4 ст. 309, 307 КК України, керуючись ст. 100, 124, 284-286, 314, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Кримінальне провадження № 0000299, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 'у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України закрити.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,045 г, який передано до камери схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП в місті Києві /квитанція №173/SHEV_NARK/2024/133010/1- знищити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 3029,12 грн.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження № 0000299 та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст. 307 ч. 4 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення оголосити 20.01.2026 о 14.00 год.

Головуюча суддя ОСОБА_7