Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
селище Романів 03 грудня 2025 року
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 непомітно для власниці майна та інших осіб, розуміючи протиправність своїх дій, витягнув із кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «ERGO B 501 Maximum» вартістю згідно висновку експерта 1069,73 грн.
В подальшому ОСОБА_5 із викраденим майном залишив зазначений автомобіль та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1069,73 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 185 КК України.
Після роз`яснення судом наслідків закриття кримінального провадження обвинувачений підтвердив згоду на закриття провадження, свою обізнаність у тому, що він має право заперечувати проти закриття кримінального провадження за вказаною підставою, наслідком чого є продовження судового розгляду в загальному порядку, що вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою і що він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного викрадення чужого майна на підставі статті 51 КУпАП.
Прокурор ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження не заперечив, вбачає законним закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.
На момент судового розгляду цього кримінального провадження набрали чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.
Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів(далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а частиною 2 цієї статті - якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, кримінальна відповідальність настає за крадіжку майна, вартість якого перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Згідно з частиною п`ятою Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 185 КК України ОСОБА_5 вчинив 22 листопада 2018 року на суму 1069,73 грн.
Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00 грн (50% - 881,00 грн).
Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення обвинуваченим діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становив 1762,00 грн (881,00 грн * 2 н/м = 1762,00 грн).
Як вбачається з досліджених матеріалів кримінального провадження, за епізодом крадіжки 22 листопада 2018 року діями ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 1069,73 грн.
Положеннями частини першої статті 3 Кримінального кодексу України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить цей кодекс, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частини шоста статті 3 КК України).
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені норми Конституції України також знайшли своє відображення і в частині першій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна становила 1069,73 грн., тобто ця сума менша за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1762,00 грн, то суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_5 22 листопада 2018 року діяння не є кримінально караним діянням, передбаченим особливою частиною Кримінального кодексу України.
Порядок вирішення питання про закриття провадження у зв`язку з його декриміналізацією визначено статтею 284 КПК України.
Відповідно частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.
Статтею 479-2 частиною першою, статтею 3 КПК України визначено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив щодо закриття кримінального провадження, що також підтримав і захисник ОСОБА_6 , його згода є добровільною та невимушеною, наслідки закриття провадження йому роз`яснені, ним усвідомлені, а тому кримінальне провадженнях щодо нього необхідно закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
При цьому, враховуючи, що на даний час діяння, яке перестало бути кримінально караним, є адміністративним правопорушенням, копія прийнятого судом рішення направляється до територіального підрозділу поліції для вирішення питання про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за статтею 51 КУпАП в редакції закону, який діяв на час вчинення правопорушення.
Долю речових доказів після набрання ухвалою законної сили слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України витрати на проведення експертизи в розмірі 573,00 грн слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283-288, 369-372, 479-2 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 573,00 (п`ятсот сімдесят три) грн віднести на рахунок держави.
Речові докази, а саме мобільний телефон марки «ERGO B 501 Maximum», який передано на відповідальне зберігання потерпілій, після набрання ухвалою законної сили залишити потерпілій ОСОБА_8 .
Для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 51 КУпАП направити копію ухвали до Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Романівський районний суд Житомирської області.

Суддя ОСОБА_1