Кримінальне провадження №629/7691/25
Номер провадження 1-кп/629/415/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, підготовче судове засідання кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новоукраїнка, Лозівського району Близнюківської ТГ Харківської області, громадянки України, із загальною середньою освітою, розлученої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 04.02.2025 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.3 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.02.2025, який набрав законної сили 07.03.2025, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України на ОСОБА_5 судом були покладені такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У подальшому, 14.03.2025 до Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов зазначений вище вирок на виконання та на підставі п. 2 глави 1 Розділу IV «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5, цього ж дня ОСОБА_5 , поставлено на облік і на нього заведено особову справу.

Працівниками Лозівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 21.03.2025 ОСОБА_5 письмово ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та наслідками його невиконання згідно ст. 49-3 КВК України, попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування у виді пробаційного нагляду, а також встановлено дні явки на реєстрацію до органу пробації: перший та третій понеділок кожного місяця в період часу з 8:00 до 12:00 та з 12:45 до 17:00.

Проте, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи реальну можливість виконувати визначені йому судом обов`язки, допустила порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду, а саме: не прибула на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації у визначений для реєстрації дні, а саме: 21.04.2025, 19.05.2025.

29.04.2025, 27.05.2025 на підставі ч. 1 ст. 49-3 КВК України до ОСОБА_5 за порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду, працівниками Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області застосовано застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України, однак, засуджена ОСОБА_5 , не зважаючи на вказане офіційне попередження, за відсутності будь-яких прорахувань та упущень з боку представників органу з питань пробації, нехтуючи обмеженнями прав і свобод, визначених законом і встановлених вироком суду, знову допустила порушення умов та порядку відбування покарання, не з`явилася в дні реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації 09.09.2025 та 16.09.2025.

Таким чином, станом на 10.10.2025, достовірно знаючи про призначене їй вироком суду покарання, будучи в задовільному стані здоров`я, ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, неодноразово попередженою про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення обов`язків, покладених на неї судом, умисно не виконувала встановлені обов`язки, порушуючи порядок та умови відбування покарання без поважних на те причин, не з`являлася 21.04.2025, 19.05.2025, 09.09.2025 та 16.09.2025 на реєстрацію до Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» без поважних причин, чим ухилилася від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиросердно розкаялася, підтвердила факт і обставини вчинення правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, не заперечувала визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснила, що після набрання вироком законної сили її викликали до органів пробації де роз`яснили порядок відбуття пробаційного нагляду, був встановлений графік, повідомлено, що в разі порушення графіку вона буде притягнута до кримінальної відповідальності. Однак в перший раз вона забула з`явитися до органів пробації, а потім боялася з`являтися, бо думала, що її посадять.

Враховуючи те, що обвинувачена визнала свою вину в повному обсязі, а також те, що нею не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачена вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченої, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченої, вивченням її особистості, та документів стосовно речових доказів та процесуальних витрат та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_5 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.389 КК України тобто ухилення засудженої від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

При вивченні особи обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона є громадянкою України, із загальною середньою освітою, розлучена, не працює, має на утриманні на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судима.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченої ОСОБА_5 суд враховує те, що вона вчинила кримінальний проступок, згідно ч. 2 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття в скоєному.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлені.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи із засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу, мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності, обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до абз. 1 п. 1 абз. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією ч. 3 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абзаці 7 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009 року) суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2025 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а відтак жінкою, яка має дитину віком до 14 років, а тому, ч. 3 ст. 61 КК України, їй не може бути призначено покарання, визначене санкцією ч. 3 ст. 389 КК України, при тому, що санкція статті не містить альтернативних видів покарання.

Оскільки, судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 389 КК України, а передбачений санкцією цієї статті вид покарання не може бути до неї застосований як до жінки, що має дитину віком до 14 років, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 389 КК України на підставі ч. 1 ст. 74 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 389 КК України, не може бути застосовано до ОСОБА_5 та вона звільняється від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, у суду відсутні підстави для призначення їй покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

З огляду на вищевикладене, цей вирок та вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2025 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 389 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення їй покарання, передбаченого санкцією цієї статті.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2025 року виконувати самостійно.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7