Справа № 550/730/25
Провадження № 1-кп/550/166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі:головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селище Чутове клопотання захисниці обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах власника майна ОСОБА_6 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 22.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 22.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисниця обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , яка на підставі договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 діє в інтересах ОСОБА_6 власника майна, заявила клопотання про скасування арешту майна, в якому скасувати арешт автомобіля, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключ від автомобіля, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2025 року по справі № 552/1222/24 та зобов`язати прокурора негайно повернути ОСОБА_6 вилучені згідно протоколу обшуку від 25.04.2025 року: автомобіль марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 ; ключ від вказаного автомобіля.

В обґрунтування клопотання захисниця посилається на те що 28.04.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 накладений арешт на майно, яким користувався ОСОБА_4 та яке вилучене у ході обшуку 25.04.2025 року, автомобіль марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 ; ключ від вказаного автомобіля. Вилучений під час обшуку автомобіль належить на праві власності ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію автомобіля.

Представниця власника майна зазначає, що підставою для арешту майна, як зазначено в ухвалі суду, є можливість використання вилученого майна у якості доказів. Однак, в ухвалі слідчого судді немає посилання взагалі на будь-які критерії, зазначені у ст. 98 КПК України, яким би відповідав вилучений автомобіль він не ідентифіковані як такий, що здобутий злочинним шляхом, або зберіг сліди злочину чи містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ. Представниця власника майна вказує, що протокол огляду речових доказів від 25.04.2025 року, а саме - зазначеного автомобіля, долучений до матеріалів кримінального провадження, також містять тільки перелік вилученого майна, без конкретного посилання на критерії, яким би відповідали вилучені кошти згідно вимогам ст. 98 КПК України. При здійсненні обшуку вказаного автомобіля 25.04.2025 року в ньому нічого не було виявлено.

На теперішній час досудове розслідування по справі закінчено. Тому, на думку представниці власника майна, ніяких слідчих процесуальних дій з автомобілем проводитися не буде, згідно протоколу огляду він детективом оглянутий, цивільний позов у справі не заявлений, ст. 204 КК України конфіскацію майна не передбачає.

На момент подання цього клопотання всі необхідні слідчі дії проведені у повному обсязі, жодних підстав для продовження цього арешту не існує.

Крім того, Ппредставниця власника майна я посилається на те, що наявність арешту на автомобіль заважає власнику володіти та користуватися цим автомобілем. Чим порушується її право, на передбачене ст.41 Конституції України. Особливо в умовах військового стану в Україні, коли автомобіль зможе знадобитися негайно при постійних обстрілах м. Харкова.

У судовому засіданні представниця власника майна адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання про скасування арешту майна з підстав, викладених у клопотанні, та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечував, вважав, що воно необґрунтоване та безпідставне.

Суд, розглянувши клопотання про скасування арешту майна, заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши доводи, викладені стороною захисту, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих стороною захисту в обґрунтування клопотання матеріалів, а також матеріалів, наданих стороною обвинувачення в обґрунтування своїх заперечень проти клопотання про скасування арешту майна, відповідно до протоколу обшуку від 25.04.2025 детективом Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Полтавській області виявлено та вилучено автомобіль марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 ; ключ від вказаного автомобіля.

Постановою Старшого детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Полтавській області ОСОБА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000017 від 22.12.2023 вилучені 25.04.2025 під час обшуку автомобіль марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , та ключ від вказаного автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2025 накладено арешт із позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування на вилучені під час обшуку, проведеного 25.04.2025, автомобіль марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 ; ключ від вказаного автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям ст. 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2025, арешт на автомобіль марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 ; ключ від вказаного автомобіля, було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зазначені автомобіль марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 ; ключ від вказаного автомобіля належать на праві власності ОСОБА_6 та перебували у володінні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд не погоджується з твердженням представниці власника майна, що зазначене майно не містить ознак речових доказів, оскільки, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, а саме незаконне придбання та зберіганні з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового та алкогольних напоїв, а також збут та транспортування з цією метою незаконно виготовлених алкогольних напоїв. При цьому, як було вказано, у відповідності до ст. 98 КК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, хибним є твердження сторони захисту про те, що ст. 204 КК України конфіскацію майна не передбачає, оскільки згідно ст. 96-1 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, яке інкримінується обвинуваченому, передбачено застосування спеціальної конфіскації, яка полягає примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Суд зазначає, що доля речових доказів у кримінальному провадженні вирішується судом під час ухвалення остаточного судового рішення, яким закінчується провадження, згідно зі статтею 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо тверджень Представниця власника майна про те, що арешт порушує право власності ОСОБА_6 , суд зазначає, що згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щоб вважатися сумісним зі статтею 1 Протоколу № 1, втручання має відповідати певним критеріям: воно має відповідати принципу законності та мати законну мету за допомогою засобів, розумно пропорційних меті, якої прагнуть досягти (Beyeler v. Italy [ВП], 2000, §§ 108-114)

Судом встановлено, що втручання у володіння майном відповідало умовам, передбаченим законом, переслідувало суспільний інтерес та законну мету.

Власність ОСОБА_6 перебувала у володінні обвинуваченого ОСОБА_4 та згідно пред`явленого обвинувачення використовувалось обвинуваченим при здійсненні злочинної діяльності. Арешт на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та ключ від автомобіля був накладений законно (у відповідності до приписів КПК України), обґрунтовано, з метою збереження речових доказів та можливості застосування спеціальної конфіскації, що передбачено нормами кримінально-процесуального закону. Обмеження права власності ОСОБА_6 на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, є розумно пропорційним меті встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представниці власника майна про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення унеможливлення встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-169,170-174, 314-317, КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисниці обвинуваченого ОСОБА_4 , - адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах власника майна ОСОБА_6 , про скасування арешту майна - автомобіля марки «OPEL VIVARO» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 ; ключа від вказаного автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 , накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2025 року по справі № 552/1222/24.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали складено та оголошено 17.10.2025.

Суддя ОСОБА_1