Виноградівський районний суд Закарпатської області
__________________________________________________________________________
Справа № 299/5781/25
Номер провадження 1-кс/299/932/25
У Х В А Л А

04.12.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню №0000667 від 19.11.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із даним клопотанням.

Клопотання мотивоване тим, що 19.11.2025 року о 04:20 військовослужбовцями Державної прикордонної служби України на напрямку 109 прикордонного знаку (ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») було затримано 2-х громадян України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 . Під час опитування даних осіб, останній повідомили, що прибули в прикордоння з метою подальшого незаконного перетину державного кордону України за сприянням громадянина України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та інших невстановлених осіб.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667 від 19 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

З допиту свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 встановлено, що безпосереднє їхнє перевезення з залізничної станції «Карпати» Мукачівського району до смт. Вилок Берегівського району, Закарпатської області, здійснювалось на транспортному засобі марки «AUDI А6», з д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується показами останніх, та проведення з ними впізнання транспортного засобу та особи за фотознімками.

Згідно інформації отриманої із системи баз даних ІКС ШИП транспортний засіб марки «AUDI А6», з д.н.з НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_3 , яка являється матір`ю ОСОБА_7 .

Виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на транспортний засіб марки «AUDI А6», з Д.ІІ.З НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешк. АДРЕСА_3 , з метою збереження речових доказів.

Захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 до суду подано письмове заперечення, згідно якого з даним клопотанням сторона захисту не згідна.

Автомобіль марки «AUDI» моделі «А6» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 зареєстрований та належить на праві особистої власності ОСОБА_8 .

На підставі договору про надання правової допомоги від 20.11.2025 року в даному кримінальному провадженні надається правова допомога ОСОБА_7 .

В ході розслідування даного кримінального провадження 20.11.2025 Косовському оголошено про підозру в тому що якоби він 18 листопада 2025 року біля 17 години з метою виконання заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, керуючи автомобілем марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_6 , прибув до стоянки неподалік залізничного вокзалу в с. Карпати Мукачівського району, де на нього, за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи вже очікували громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким він на виконання раніше розробленого плану повинен сприяти у незаконному перетині державного кордону України . Надалі, на виконання вказівки ОСОБА_7 дані особи розмістилися в салоні його автомобіля на задньому пасажирському сидінні, та він доставив вищевказаних громадян до одного з будинків в селищі Вилок Берегівського району. Дані особи на виконання вказівок невстановленої особи якоби непомітно для ОСОБА_7 помістили в підлокітник заднього сидіння 1000 доларів США, які на думку слідства були сплачені йому за надані ним послуги безпечного супроводу.

ОСОБА_7 даний факт заперечує та стверджує, що жодних грошових коштів не отримував і про наміри ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про незаконний перетин кордону не знав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого або третіх осіб для забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації

Кримінально-процесуальним кодексом України дасться чітке визначення підозрюваного. Так відповідно до ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій в порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, на даний час письмове повідомлення про підозру чи зміну підозри ОСОБА_8 не вручено і їй не пред`являлося жодної підозри по кримінальному провадженню, в рамках якого внесено клопотання про арешт на її майно.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час за місцем проживання ОСОБА_7 на виконання ухвали слідчого судді від 21.11.2025 року був проведений обшук. В процесі обшуку жодних речей, автомобілів чи яких не будь інших предметів які б могли бути речовими доказами у справі та на виявлення яких і був отриманий дозвіл на обшук не виявлено.

Матеріали клопотання не містять відомостей про вилучення чи огляд автомобіля про накладення арешту на який і звернувся слідчий а тому не зрозуміло яку доказову базу вів має у справі.

В свою чергу на виконання вимог ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

3) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення;

4) наслідки арешту майна для третіх осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення», зазначено, що метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» прийнятого у 2014 році, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

В ході судового розгляду не підтвердився факт того, що автомобіль який належить на праві особистої власності ОСОБА_8 набутий в результаті вчинення кримінального правопорушення або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчим та прокурором не доведено існування достатніх підстав вважати, що арештоване майно може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль просив відмовити.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Клопотання розглянуто відповідно до положень ч.1 ст.172 КПК України за їх відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, подане заперечення, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 19.11.2025 року о 04:20 військовослужбовцями Державної прикордонної служби України на напрямку 109 прикордонного знаку (ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») було затримано 2-х громадян України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 . Під час опитування даних осіб, останній повідомили, що прибули в прикордоння з метою подальшого незаконного перетину державного кордону України за сприянням громадянина України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та інших невстановлених осіб.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667 від 19 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України (а.с.5).

19.11.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с.12-15).

20.11.2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України(а.с.16-19).

Згідно інформації отриманої із системи баз даних ІКС ШИП транспортний засіб марки «AUDI А6», з д.н.з НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_3 (а.с.20-21).

З допиту свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 встановлено, що безпосереднє їхнє перевезення з залізничної станції «Карпати» Мукачівського району до смт. Вилок Берегівського району, Закарпатської області, здійснювалось на транспортному засобі марки «AUDI А6», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується показами останніх, та проведення з ними впізнання транспортного засобу та особи за фотознімками (а.с.25-29, 30-31, 32, 33, 34-35, 36, 37, 39-42, 43-44, 45 - 46, 47-49, 50).

Згідно постанови старшого слідчого ОСОБА_3 , від 20.11.2025 року транспортний засіб марки «AUDI А6», з д.н.з НОМЕР_2 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000667 від 19.11.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України з метою збереження речових доказів та проведення з ними слідчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя погоджується з доводами, що речі, на які слідчий просить накласти арешт являється речовим доказом та містить на собі сліди кримінального правопорушення, для подальшого проведення експертиз для з`ясування причин та обставин провадження, та з метою запобігання його подальшого відчуження, зникнення, втраті чи частковому знищенню необхідно накласти арешт.

Пов`язані з арештом речового доказу обтяження, незручності у виді обмеження права власності щодо володіння користування та розпорядження майном є співмірними із суспільним інтересом.

Власник майна не вказує, що ОСОБА_7 у неправомірний спосіб та без її відома використовував транспортний засіб.

Отже, доводи сторони захисту про відсутність підозри відносно дійсного власника майна не можуть слугувати як підстава для відмови в арешті майна.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт па речовий доказ транспортний засіб марки «AUDI А6», з д.н.з НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешк. АДРЕСА_3 .

Ухвала виконується слідчим негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали невідкладно надати слідчому, та невідкладно надіслати власнику арештованого майна.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1