Справа №577/2775/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман
Номер провадження 11-кп/816/459/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2024, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта вища, не одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в яких:

- захисник ОСОБА_6 просив вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2024 змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді до 3 років позбавлення волі (а.с. 74).

Також захисник подав письмові клопотання (а.с. 119, 122, 140, 144, 149)

1) про виклик і допит свідків (а.с. 119):

2) про призначення судово-психіатричної експертизи стосовно психологічного стану ОСОБА_7 , проведення якої просив доручити експертам Сумської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» з наданням відповідей на окремі, поставлені захисником в клопотанні питання (а.с. 122, 149);

3) про визнання недопустимими докази (а.с. 140)

4) про долучення до матеріалів справи доказів (а.с. 144), а саме листа КНП Конотопської МР «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова» від 06.03.2025 № 609.

- захисник ОСОБА_8 просив вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2024 відмінити та постановити новий вирок, яким дії ОСОБА_7 просив перекваліфікувати з ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України і пом`якшити ОСОБА_7 міру покарання (а.с. 71).

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла;

- за ч.3 ст. 307 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено до відбуття покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, ОСОБА_7 залишено до вступу вироку в законну силу, а строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 12.03.2024.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 17 038,80 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 зазначав, що:

- органом досудового розслідування було зібрано докази та проведено слідчі дії з грубим порушенням норм КПК України;

- суд не дав оцінки заявленому стороною захисту клопотанню про проведення судової психолого-психіатричної експертизи;

- суд мав визнати недопустимими докази:

1) заяву від 12.03.2024 на ім`я старшого дізнавача СД Конотопського РВП ГУНП, майора поліції ОСОБА_10 , оскільки в матеріалах справи немає пам`ятки з роз`ясненням ОСОБА_7 ст. 63 Конституції та права мати захисника;

2) протокол ОМП від 12.03.2024, оскільки додані до нього фото місця збуту не підтверджують та на них немає ОСОБА_7 , а працівники поліції відкрили окремі пакунки для перевірки їх вмісту, що є порушенням. Крім цього, стороною досудового розслідування не долучено до матеріалів справи результів огляду ОСОБА_7 при його затриманні на вміст в його крові наркотичних речовин;

3) протокол допиту від 12.03.2024, оскільки допит розпочато без захисника і не роз`яснено належним чином права і обов`язки;

4) протокол огляду речей (документів) від 26.04.2024, оскільки він не підтверджує факт збуту ОСОБА_7 наркотичних речовин, зафіксований цим протоколом рух коштів, стверджує про їх пересилання іншим особам. Крім цього слідство не встановило осіб, яким здіснювався переказ коштів на банківську карту ОСОБА_7 .

5) протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 26.04.2024, де зафіксовано листування, однак що саме його вів ОСОБА_7 не доведено.

Також, захисник вважав таким, що не відповідає вимогам КПК України протокол обшуку житлового приміщення від 13.03.2024, оскільки:

- в протоколі не вказано характеристики технічного засобу для проведення відеофіксації і його серійний номер;

- особі, яка здавала в оренду ОСОБА_7 житло, не було роз`яснено ухвали про обшук та для чого вона ставить свої підписи в протколі обшуку, немає відомостей про вручення їй копії ухвали слідчого судді, а самої власниці квартири не було, була лише її мати ОСОБА_11 ;

- вилучені в ході обшуку електронні ваги не підтверджують факт розфасовки наркотичних речовин, оскільки на них відсутні сліди від таких речовин, більше того, наркотичні речовини були не розфасовані, а зберігалися в пакетах, що також свідчить про відсутність мети на їх збут.

Також, захисник зазначав, що суд безпідставно і без мотивування відмовив в задоволенні клопотання, про проведення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_7 , що може порушити загальні засади і завдання кримінального проваження.

Не погоджувався захисник і з дотриманням норм КПК України при врученні ОСОБА_7 підозри, оскільки підозру було складено і вручено на підставі доказів, які отримані в рамках дізнання, а не слідства та повідомлення про підозру від 30.02.2024 було вручено ОСОБА_12 , а не ОСОБА_7.

Також захисник в апеляційній скарзі зазначав про не правильну кваліфікацію дій обвинуваченого, тлумачив зміст складу злочинів за ст. 307 КК України, зміст положень ст. 65 КК України і зауважував на тому, що в матеріалах справи є скріншоти ніби то переписки ОСОБА_7 з невстановленою особою в яких йшлося про збут наркотичних речовин, однак не відомо чи саме ОСОБА_7 писав від свого імені такі повідомлення цій особі. Крім цього, з протоколу огляду від 12.03.2024 зокрема фотокопій, слідує що в ньому не зазначено і не підтверджено того, що саме ОСОБА_7 здійснив збут наркотичних речовин, на фото є невідомі місця, однак не відомо чи це місця збуту. В призначеннях для платежів, також немає даних, які підтверджували причетність ОСОБА_7 до злочинів. За таких обставин, захисник вважав, що дії ОСОБА_7 мали б кваліфікуватись за ч. 1 ст. 309 КК України.

Просив врахувати захисник і те, що в кримінальному провадженні постраждалих осіб немає, факт отримання прибутку від злочину не доведено та не встановлено особу, яка відправляла наркотичні речовини.

В доповненнях до апеляційної скарги (а.с. 106) захисник ОСОБА_6 зазначав про порушення процедури затримання ОСОБА_7 та його допиту, оскільки не відомо ким здійснювався такий допит та чому його провели без захисника. Також просив врахувати те, що суд залишив поза увагою факт того, що співробітником Конотопського РВП ГУНП в Сумській області було розкрито ЗІП-пакет з порошкоподібною речовиною, що може свідчити про недопустимість протоколу обшуку житлого приміщення.

Захисник ОСОБА_8 зазначав, що не згодний з висновоком суду першої інстанції про відсутність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України та наголошував, що наркотичну речовину обвинувачений придбав для особистого вживання та умислу збувати придбане він не мав. Захисник вважав, що слідством не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину за ст. 307 КК України, а саме не встановлено осіб яким ОСОБА_7 збував психотропну речовину та того, що мета на збут психотропної речовини підтверджується саме її розміром. Також захисник не погоджувався з тим, що вина обвинуваченого підтверджується гласними і негласними слідчими (розшуковими) діями в ході яких начебто було встановлено, що ОСОБА_7 збував психотропні речовини. Обвинувачений наголошував на тому, що працівники поліції вводили його в оману, зокрема тоді коли його поліція зупинила 12.03.2024, завіривши про цьому, що співпраця з оганами слідства і добровільна видача заборонених речовин буде йому зарахована та йому не обиратимуть запобіжний захід - тримання під вартою та все це буде позитивно враховно судом. Тоді ОСОБА_7 повірив поліції та повідомив, що в нього дійсно з собою та в його квартирі є психотропні речовини, однак ОСОБА_7 поліція затримала як підозрюваного, а далі останнього о першій годині ночі поліція допитала та звернулася до суду з клопотанням про взяття ОСОБА_7 під варту. Тоді ж ОСОБА_7 зрозумів, що його обманули та вирішив надавати правдиві покази тільки суду. Сторона обвинувачення обіцяла ОСОБА_7 , що за визнання своєї вини, проситиме перед судом менш суворе покарання, однак цього дотрмано не було.

Сторона захисту просила врахувати, що саме в суді ОСОБА_7 надав правдиві покази, де між іншого, стверджував, що психотропні речовини замовляв виключно для особистого вживання без мети збуту, в сам відправник, у якого і було замовлення, з власної ініціативи відправив ОСОБА_7 замість 2 г. - 17 г. і саме тоді, побачивши цей об`єм, ОСОБА_7 вирішив здати цю психотропну речовину поліції.

За таких обставин, захисник вважав, що саме по собі вилучення у ОСОБА_7 психотропної речовини ще не може свідчити про вчинення ним злочинів за ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Також захисник вважав не встановленим фактом, а припущенням суду те, що ОСОБА_7 переслідуючи корисливий намір почав спілкуватися з постачальником психотропних речовин та замовив з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, в особливо великих розмірах. В суді обвинувачений зазначав, що такої кількості психотропної речовини він не замовляв та наголошував, що хоч і фотографував місця передбачуваних закладок, однак їх туди він не клав. Фото робив для постачальника, щоб той віправляв йому замовлення для лікування.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 08.03.2024 у вечірній час, отримавши у поштоматі "Нової пошти" № 5339 м.Конотоп вул.Клубна, 127А замовлену ним раніш посилку, обвинувачений ОСОБА_7 незаконно придбав психотропну речовину - 09,0791 г. PVP, яку переніс до кв. АДРЕСА_3 , де, розфасувавши 07,7375 г на 10 згортків, а 01,3416 г залишивши у зіп-пакеті, став незаконно зберігати з метою подальшого збуту. 12.03.2024 о 15.10 год. поруч буд.№ 119 Б по вул. Клубній м. Конотопа в ході огляду місця події працівниками поліції у підсудного було вилучено 10 згортків з PVP загальною вагою 07,7375 г.

11.03.2024 у вечірній час, отримавши у поштоматі "Нової пошти" №5339 м.Конотоп вул.Клубна, 127А замовлену ним раніш посилку, обвинувачений незаконно придбав психотропну речовину - 17,0378 г. 4-ММС, яку переніс до кв. АДРЕСА_3 , де став незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

13.03.2024 з 19.46 год. по 21.15 год. в ході обшуку за вищевказаною адресою працівниками поліції у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено у зіп-пакетах 01,3416 г. PVP та 17,0378 г. 4-ММС.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який свою апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг обох його захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які просили вирок суду змінити та вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок, яким просили дії ОСОБА_7 перекваліфікувати з ч.2, ч. 3 ст. 307 на ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому менш суворе покарання, думку прокурора ОСОБА_5 , який проти задоволення вимог апеляційних скарг захисників заперечив, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, до початку апеляційного розгляду справи захисником ОСОБА_6 було заявлено ряд клопотань: 1) про призначення ОСОБА_7 судово-психіатричної експертизи, 2) про долучення до матеріалів справи доказів, 3) про визнання недопустимими доказів, 4) про виклик і допит свідків.

Вивчивши зміст вказаних клопотань колегією суддів клопотання № 1 вирішено окремою ухвалою, клопотання № 2 вирішено приєднати надані захисником до матеріалів докази, клопотання № 3 підлягає аналізу в ході перевірки висновків суду першої інстанції, про що йтиметься нижче, а в задоволенні клопотання № 4 - виклик і допит свідків слід відмовити виходичи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Апеляційний суд з даного питання зауважує, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода сторони обвинувачення з письмовими доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 в справі №127/14811/17.

В іншій постанові від 21.12.2022 (справа №759/5737/17) Верховний Суд також зазначив, що на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується правова позиція Верховного Суду в постанові по справі№712/2341/15-к, відповідності до якої, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження захисник ОСОБА_6 вступив в нього 17.07.2024 (а.с. 149 т.2). В ході розгляду справи захисником заявлялись до суду першої інстанції ряд клопотань, в тому числі і ті, про які він заявляв в суді апеляційної істанції. Однак, клопотання про виклик і допит свідків, захисник ОСОБА_13 в суді першої інстанції не заявляв.

З матеріалів справи слідує, що суд викликав і допитував 02.09.2024 свідка ОСОБА_11 (а.с. 28 т.3), її пояснення наведені у вироку, а на допиті свідка ОСОБА_14 прокурор ОСОБА_5 не наполягав (а.с. 30 т.3). З матеріалів провадження, в тому числі і зі змісту журналів судових засідань, вбачається що захисник ОСОБА_6 відповідав суду тим, що клопотань у нього немає (а.с. 10, 53 т.3).

Водночас, до початку апеляційного розгляду справи вказаний захисник просив викликати до апеляційного суду і допитати 7 свідків, в тому числі і того свідка, якого суд першої інстанції ( ОСОБА_11 ) вже допитував.

Аналізуючи встановлене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення таких вимог сторони захисту, оскільки захисник не обгрунтував того, чому таке питання ним не порушувалось в суді першої інстанції, як відсутність пояснень заявлених ним осіб вплине на правильність встановлення фактичних обставин справи та що не правильно зазначив суд першої інстанції в поясненнях вже допитаного ним свідка ОСОБА_11 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, зокрема про виклик і допит свідків, яке обов`язково має відповідати положенням ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, допитувати цих осіб оскільки протилежне, без дотримання принципів закріплених в положеннях зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства. Вказаний висновок апеляційного суду узгоджується з позицією викладеною в постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.12.2022 (справа №759/5737/17).

Враховуючи, що захисником не наведено будь-яких раціональних обґрунтувань, які вказують та те, що докази були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, в розумінні положень ч.3 ст.404 КПК України, для задоволення клопотання.

Щодо вимог апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 то тут апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням заявлених апелянтами доводів, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, оскільки, навіть попри доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , правильно встановив в діях обвинуваченого ОСОБА_7 склад саме злочинів з правовою кваліфікацією передбаченою:

- ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання і зберіганння з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, та

- ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання і зберігання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у особливо великих розмірах.

Такого висновку суд дійшов на підставі пояснень обвинуваченого, свідка та наданих стороною обвинувачення письмових доказів.

Так, з матеріалів справи слідує, що будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав та пояснював суду, що дійсно 08.03.2024 у вечірній час отримав у поштоматі "Нової пошти" № 5339 м.Конотоп вул.Клубна, 127А посилку з 09,0791 г. PVP, які замовив у месенджері «Телеграм», для власного вживання з метою лікування наслідків контузій. Психотропну речовину переніс до орендованої ним кв. АДРЕСА_3 , де, розфасувавши 07,7375 г на 10 згортків, а 01,3416 г залишивши у зіп-пакеті, став зберігати. Також, 11.03.2024 у вечірній час отримав у поштоматі "Нової пошти" № 5339 м.Конотоп вул.Клубна, 127А посилку з 17,0378 г. 4-ММС, хоча замовив у месенджері «Телеграм» 02 гр., для власного вживання з метою лікування наслідків контузій. Психотропну речовину переніс до орендованої ним кв. АДРЕСА_3 , де став зберігати. 12.03.2024 вирішив заховати вищезазначені 10 згортків з PVP, але о 15.10 год. поруч буд.№ 119 Б по вул.Клубній м.Конотопа був зупинений працівниками поліції і добровільно видав їм психотропну речовину. Також повідомляв поліцейським, що у нього вдома ще зберігається така. За наслідками чого, 13.03.2024 в ході обшуку кв. АДРЕСА_3 працівниками поліції було виявлено та вилучено у зіп-пакетах 01,3416 г. PVP та 17,0378 г. 4-ММС. ОСОБА_7 визнав скоєння інкримінованих злочинів за обставин викладених у обвинувальному висновку, однак вважав, що кваліфікація повинна бути за відповідною частиною ст. 309 КК України, тобто без мети збуту (для власного вживання). З кількістю та вагою вилучених психотропних засобів ОСОБА_7 був згодний.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснювала, що її донька є власником кв. АДРЕСА_3 , яку з кінця вересня - початку жовтня 2023 року за усною домовленістю орендував раніше знайомий ОСОБА_7 . Останній сплачував їй лише за комунальні послуги.

Також судом першої інстанції було досліджено і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, а саме:

- протокол огляду місця події від 12.03.2024 з якого судом встановлено, що в ході огляду місця події 12.03.2024 поруч залізничних колій м.Конотоп вул.Клубна, 119Б у ОСОБА_7 виявлено та вилучено 10 пакунків обмотані ізолентою синього кольору та пачка з під цигарок (а.с.37-41 т.1);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.03.2024 з якого встановлено, що в ході затримання обвинуваченого, в порядку ст.208 КПК України, в присутності захисника, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi 9с» з сім-картою «Vodafone» НОМЕР_2 ,imeil : НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , пароль НОМЕР_5 та при огляді останнього встановлено наявність месенджера «Телеграм» у якому зафіксовано листування з адміном - вихідний «Venom boss». При огляді чату виявлено наявність фотозображень зіп-пакетів з наркотичними чи психотропними речовинами, а також листування про їх збут. При цьому ОСОБА_7 пояснював, що на протязі місяця спілкуючись у месенджері «Телеграм» з невідомою особою отримав 03 посилки «Новою поштою» з психотропною або наркотичною речовиною, які у разі необхідності фасував у згортки та розкладав у певних місцях по м.Конотопу за винагороду. Замовнику надсилав фотокартки «закладок» з геолокацією місця таких (т.1 а.с. 42-79);

- протокол огляду предметів від 13.03.2024 з якого встановлено, що було оглянуто 10 пакунків обмотаних ізолентою синього кольору та пачку з під цигарок вилучені в ході ОМП від 12.03.2024. При розпакуванні 10 пакунків всередині виявлено 10 зіп-пакетів з білою кристалічною речовиною. З 03 зіп-пакетів пересипано білу кристалічну речовину на аркуші паперу та запаковано до спец пакету (т.1 а.с.85-88);

- протокол обшуку від 13.03.2024 та відеозапис, які були предметом дослідження суду першої інстанції та з якого судом встановлено, що під час обшуку у кв. АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено упаковку з-під навушників блакитного кольору з 02 зіп-пакетами з прозорою порошкоподібною речовиною білого кольору, електронні ваги, моток ізоленти, пакування «Нової пошти», накладна № 50, фрагмент пляшки з-під рідкого мила «Стравберрі» (а.с.213-221 т.1);

- висновок судової експертизи у складі наданої на дослідження кристалічної речовини зі згортка, що міститься у конверті Національної поліції України з написом: «Пакет №3 ...» з якого встановлено, що виявлений PVP, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (а.с. 229-231 т.1);

- висновок судової експертизи у складі наданої на дослідження кристалічної речовини із пакета «1» з якого встановлено, що виявлено PVP, який є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Маса PVP в складі кристалічної речовини становить 1,3416 г. В складі наданої на дослідження кристалічної речовини із пакета «2» виявлено 4-ММС (4-метилметкатинон), який є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Маса 4-ММС в складі кристалічної речовини становить 17,0378 г (а.с. 235-241 т.1);

- висновок судової експертизи з якого встановлено, що у складі наданих на експертизу кристалічних речовин у 03 згортках, позначених експертом «1»-«3», виявлено PVP, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Загальна маса PVP в кристалічних речовинах із 03 згортків становить 1,9559 г (а.с. 2-7 т.2);

- висновок судової експертизи з якого встановлено, що у складі наданих на дослідження кристалічних речовин із 07 пакетів, що містяться в сейф-пакеті №PSP2392448 виявлено PVP, який є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Загальна маса PVP в кристалічних речовинах з 07 пакетів становить 5,3760 г (а.с. 10-14 т.2);

- висновок судової експертизи з якого встановлено, що маса PVP в складі кристалічної речовини, що міститься у пакеті з написом: «До висновку експерта № СЕ-19/119-24/3939- НЗПРАП від 13.03.2024 у к/п №0000148 від 12.03.2024. Судовий експерт: /підпис/ ОСОБА_15 , становить 0,4056 г (а.с. 23-28 т.2);

- протокол огляду предметів від 13.03.2024 (оптичного диску з відеозаписом) з якого вбачається, що в ході огляду оптичних дисків з боді-камер працівників міліції з відеозаписом було встановлено зупинку обвинуваченого та факт добровільної видачі ним у пачці з-під цигарок згортків з невідомою речовиною замотаних синьою ізолентою (а.с. 32-44 т.2);

- протокол огляду речей (документів) від 26.04.2024 з якого слідує, що було оглянуто диск з інформацією про рух коштів по банківському рахунку належному ОСОБА_7 та з якого слідує, що на вказаний рахунок перераховано 27.02.2024 о 12:43:19 від ОСОБА_16 3005 грн, 07.03.2024 о 09:20:09 від ОСОБА_17 2500 грн (а.с. 58-63 т.2).

- протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем, з якого встановлено, що в протоколі про результати зняття інформації з мобільного телефону належного ОСОБА_7 на фото зображені: місця «закладок» психотропної речовини; геолокація місць знаходження; рекламуються зразки психотропної та наркотичної речовини; міститься спілкування між ОСОБА_7 та відправником з приводу отримання і розповсюдження психотропної та наркотичної речовини по м. Конотоп, а також скріншот переписки з відомостями про перерахування коштів за отриману психотропну речовину (а.с.83-141 т.2).

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в суді першої інстанції є недостовірними, оскільки свого підтвердження під час судового слідства по справі не знайшли, а скоєння ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів підтверджується вищезазначеними достовірними доказами. При цьому, не визнання ОСОБА_7 своєї вини є бажанням уникнути відповідальності за їх скоєння.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 наголошував на тому, що органом досудового розслідування було зібрано докази та проведено слідчі дії з грубим порушенням норм КПК України, однак в ході апеляційного перегляду справи вказані обставини свого підтвердження не знайшли.

Захисник стверджував, що суд першої інстанції не дав оцінки заявленому стороною захисту клопотанню про проведення судової психолого-психіатричної експертизи, що також не відповідає дійсності, оскільки з таким клопотанням захисник звертався неодноразово як до суду першої інстанції, які ним вирішувались та поза увагою не залишались, що узгоджується зі змістом журналів судових засідань, так захисник подав і до апеляційного суду аналогічне клопотання, яке колегією суддів вирішено окремою увалою і в задоволенні якого також захиснику відмовлено з мотивів зазначених в цьому судовому рішенні.

Також з матеріалів справи слідує, що сторона захисту зверталась до суду першої інстанції із клопотанням про визнання окремих доказів недопустимими, про що також заявляла аналогічне клопотання перед апеляційним судом, однак вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами захисника, викладеними в обгрунтування цього клопотання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, захисник просив визнати недопустимими та неналежними доказами:

- заяву ОСОБА_7 від 12.03.2024, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази роз`яснення йому вимог ст. 63 Конституції України (не вручено відповідну пам`ятку);

- протокол огляду місця події від 12.03.2024, оскільки до нього долучено фотокопії фотокарток нібито з місць збуту психотропних речовин підсудним, які не підтверджують сам факт збуту. Крім цього, в апеляційній скарзі захисник додав і те, що працівники поліції відкрили окремі пакунки для перевірки їх вмісту та слідство не долучило до матеріалів справи результатів огляду ОСОБА_7 при його затриманні на вміст в його крові наркотичних речовин;

- протокол допиту від 12.03.2024, оскільки слідчу дію було розпочато без участі захисника та не розяснено права і обов`язки;

- протокол огляду речей від 26.04.2024, оскільки такий жодним чином не підтверджує факт збуту обвинуваченим психотропних речовин;

- протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 26.04.2024, оскільки листування велося не ОСОБА_7 ;

- протокол обшуку від 13.04.2024, оскільки у ньому не зазначено характеристики технічного засобу для проведення відео фіксації, серійний номер; ОСОБА_11 не роз`яснено зміст ухвали слідчого судді від 13.03.2024, де вона ставить підписи і для чого, не повідомлено, що було саме вилучено в ході обшуку.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, протокол огляду місця події від 12.03.2024 є допустимим доказом, оскільки він був отриманий у порядку, встановленому КПК України. При цьому, ОСОБА_7 у заяві від 12.03.2024 власноруч зазначив, що йому роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України, про що поставив підпис. Вказана заява сама по собі не є доказом в розумінні ст.84 КПК України, відповідно не може бути визнана недопустимою (т. 1 а.с. 37). Вона, в свою чергу, є підставою і підтверджує законність проведення слідчої дії - огляду місця події, до протоколу якого не додавалося жодних фотокарток, про що не правильно зазначає захисник (т. 1 а.с. 38-41). Також в матеріалах кримінального провадження відсутній протокол допиту ОСОБА_7 від 12.03.2024, на що не правильно вказує захисник ОСОБА_6 . Протоколи огляду речей (а.с. 58-63 т.2) та про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем (а.с. 83-141 т.2) від 26.04.2024 є належними доказами, згідно ст.85 КПК України, оскільки прямо підтверджують наявність умислу обвинуваченого на збут психотропних засобів з корисливих мотивів. З дослідженого судом першої інстанції відеозапису проведення обшуку встановлено, що слідчий оголосила марку та технічні характеристики технічного засобу. При цьому, ч.3 ст.236 КПК України не передбачено обов`язок слідчого роз`яснювати володільцю житла ОСОБА_11 зміст ухвали слідчого судді. Також, як правильно зауважив суд, остання була присутня під час проведення слідчої дії, особисто бачила як ОСОБА_7 добровільно видав психотропну речовину, про що поставила у протоколі обшуку свій підпис. Зазначаючи всі вищевказані начеб-то порушення вимог КПК України, захисник не зазначав яким чином при цьому порушено права ОСОБА_7 та як це вплинуло на законність самих слідчих дій.

Також, колегія суддів відноситься критично до доводів сторони захисту про пошкодження поліцією пакунків з виявленою в ході обшуку місця події наркотичною речовиною, оскільки сам захисник зазначає мету - перевірка їх вмісту, та сторона захисту не конкретизує як вказана обставина впливає на факт наявності в цих пакунках наркотичної речовини і на її обсяг, при тому, що обвинувачений ОСОБА_7 зазначений в обвинувальному акті обсяг належної йому наркотичної речовини під сумнів не ставив, як не оскаржували вказаного і захисники.

Факт відсутності огляду ОСОБА_7 на стан наркотичного спяніння в ході його затримання, колегія суддів також не може визнати обгрунтованим захисником порушенням, оскільки як вказана обставина впливає на правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, апелянт не вказав.

Також колегія суддів вважає безпідставиними і доводи захисника ОСОБА_6 про порушення в ході пред`явлення ОСОБА_7 підозри про вчинення злочинів, через те, що вона була пред`явлена на підставі доказів, які отримані в рамках дізнання, а не слідства, оскільки це помилковий висновок, та повідомлення про підозру від 30.02.2024 було вручено ОСОБА_12 , а не ОСОБА_7, що могло бути предметом окарження на стадії досудового розслідування та що в цілому на стадії судового розгляду по суті саправи не впливає на доведеність вини обвинуваченого.

Крім цього, як захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_8 так і обвинувачений ОСОБА_7 наголошували на неправильній кваліфікації дій обвинуваченого і просили перекваліфікувати їх з ч.2 та ч. 3 ст. 307 КК Украни на ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки ні мети, ні умислу на збут наркотичних засобів обвинувачений ОСОБА_7 не мав і придбав всі наркотичні речовини виключно для власного вживання. В обгрунтування цьому захисники зазначали, що:

- електронні ваги не підтверджують факт розфасовки наркотичних речовин, оскільки на них відсутні сліди від таких речовин, більше того, наркотичні речовини були не розфасовані, а зберігалися в пакетах, що також свідчить про відсутність мети на їх збут;

- зі скріншотів не відомо чи саме ОСОБА_7 писав від свого імені такі повідомлення;

- з фото до протоколу огляду від 12.03.2024 не зазначено і не підтверджено того, що саме ОСОБА_7 здійснив збут наркотичних речовин, на фото є невідомі місця, однак не відомо чи це місця збуту.

- в призначеннях для платежів, також немає даних, які підтверджували причетність ОСОБА_7 до злочинів;

- слідством не встановлено осіб яким ОСОБА_7 збував психотропну речовину та того, що мета на збут психотропної речовини підтверджується саме її розміром;

- поліція вводила обвинуваченого в оману, завірила, що співпраця з оганами слідства і добровільна видача заборонених речовин буде йому зарахована та йому не обиратимуть запобіжний захід - тримання під вартою;

- обвинувачений стверджував, що психотропні речовини замовляв виключно для особистого вживання без мети збуту, в сам відправник, у якого і було замовлення, з власної ініціативи відправив ОСОБА_7 замість 2 г. - 17 г. Такої кількості психотропної речовини обвинувачений не замовляв та наголошував, що хоч і фотографував місця передбачуваних закладок, однак їх туди він не клав. Фото робив для постачальника, щоб той віправляв йому замовлення для лікування.

Однак, вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з вказаними доводами апелянтів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, де вони також виступали предметом дослідження та свого підтвердження не знайшли.

Так, суд правильно зауважив на тому, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 111 т.1), в той час як вага отриманих ним особливо небезпечних психотропних речовин становить 09,0791 гр. PVP, тобто великий розмір і за даними Міжнародного комітету з контролю за наркотиками ООН з урахуванням існуючої міжнародної практики в 100 разів перевищує добову дозу (defmitedailydose) споживання даної психотропної речовини, та 17,0378 г. 4-ММС, тобто особливо великий розмір і за даними Міжнародного комітету з контролю за наркотиками ООН з урахуванням існуючої міжнародної практики в 1000 разів перевищує добову дозу (defmitedailydose) споживання даної психотропної речовини.

У правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 09.04.2020 (справа № 727/6578/17) наголошено, що про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема, великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє або зберігає їх, тощо.

При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів грунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, слід звертати увагу на її упакування та розфасування, повинні бути дослідженні обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у її володінні. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів в особливо великих розмірах, то має бути доведено, що така кількість об`єктивно перевищує потреби такої особи для власного вживання.

Колегія суддів вважає правильними висновок суду про те, що ОСОБА_7 мав на меті саме збут психотропної речовини, оскільки це підтверджується кількістю вилученої речовини, яка є надмірним розміром для вживання однією особою.

При цьому, як суд першої інстанції так і колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений раніше не перебував на обліку у лікаря-нарколога та не був особою, яка постійно вживає наркотичні або психотропні речовини, захисниками не підтверджено факт наявності в ОСОБА_7 захворювань (контузії) вналідок чого за їх словами той вдався до лікування її шляхом вживання наркотичних речовин, у його - ОСОБА_7 власному телефоні знайдені місця «закладок», їх геолокація та переписка з відправником щодо розповсюдження по м. Конотоп психотропної речовини, скріншоти перерахованих коштів за придбану психотропну речовину. Зміст вказаних переписок чітко вказує на розповсюдження і збут за грошову винагороду обвинуваченим наркотичних речовин. З негласних слідчих дій чітко прослідковується характер діяльності ОСОБА_7 , а твердження захисника про те, що ця переписка могла бути здійснена і не обвинуваченим, то вони грунтують на припущеннях, оскільки негласні слідчі (розшукові) дії були проведені саме відносно мобільного терміналу, який, як зазначалося у клопотанні слідчого про надання дозволу на проведення таких дій, належав саме ОСОБА_7 , як і номер мобільного телефону.

Відсутність на вилучених за місцем проживання ОСОБА_7 електронних вагах залишків наркотичних речовин, про що також наголошувала сторона захисту, також не спростовує вини обвинуваченого, оскільки ваги пов`язуються із діями обвинуваченого спрямованими на розфасовку та зважування наркотичної речовини для подальшого збуту, що логічно пов`язано між собою.

Вказані обставини апелянти хоч і намагались спростувати пояснивши вказаними вище доводвами, однак їх колегія суддів вважає надуманими та спрямованими виключно на уникнення обвинуваченим суворого покарання, що передбачено санкціями ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України і намаганням перекваліфікувати його дії на менш сувору санкцію ч. 2 ст. 309 КК України.

Щодо тверджень захисника про те, що поліція вводила обвинуваченого в оману, завірила, що співпраця з оганами слідства і добровільна видача заборонених речовин буде йому зарахована та йому не обиратимуть запобіжний захід - тримання під вартою, то до них колегія суддів також відноситься критично, оскільки свою вину обвинувачений в інкримінованих йому злочинах не визнав як в суді першої, так і апеляційної інстанції та її суд встановлював на підставі наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів.

Таким чином, виннуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинах колегія суддів вважає повністю доведеною і його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст.307 КК України, як незаконне придбання і зберігання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, та за ч. 3 ст. 307 КК України, тобто як незаконне придбання і зберігання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у особливо великих розмірах.

За таких обставин підстав для зміни вироку суду чи для його скасування з ухваленням нового вироку, як про те, просили захисники, колегія суддів не вбачає, а тому в задоволенні їх апеляційних сарг відмовляє за необгрунтованістю.

Щодо призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання то тут колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК Україниособі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

За наслідком апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції також виконав.

Як слідує з матеріалів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, відсудність обставин, що обтяжують покарання, пом`якшуючі покарання обставини - відсутність судимостей, позитивна характеристика за місцем проживання та молодий вік.

А тому, з урахуванням викладеного, тяжкості та розповсюдженості по м.Конотопу та Конотопському району Сумської області вчинених злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, оскільки спрямовані проти здоров`я нації, суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкцій ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на вилучені в обвинуваченого розміри наркотичної речовини і на коло осіб, яким вона збувалась, що має особливо великі розміри.

Як наголошував в своій постанові Верховний Суд від 15.05.2025 справа № 553/1047/22 злочинам, пов`язаним з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для населення, економіки та суспільства в цілому, оскільки неконтрольований обіг наркотичних засобів та психотропних речовин належить до глобальних проблем сучасності.

Захисник ОСОБА_8 просив врахувати, що в кримінальному провадженні постраждалих осіб немає, до чого колегія суддів відноситься критично, оскільки сама кетегорія інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, вже становить суспільну небезпеку, оскільки спрямована на розповсюдження наркотичних речовин, які безумовно несуть загрозу як життю так і здоров`ю людей.

Істотних порушень вимог кримінального закону чи невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, які були би підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено, а тому вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2024 слід залишити без зміни, як такий, що з вимогами ст. 370 КПК України узгоджується.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2024, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а ОСОБА_7 який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3