Справа № 736/1622/25
Номер провадження 1-кп/736/159/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 червня 2025 року за № 0000120 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, депутатом не являється, не маючий на утриманні дітей, осіб похилого віку та осіб з обмеженими соціальними можливостями, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 11.07.2024, яка набрала законної сили 23.07.2024, у справі №736/1444/24, ОСОБА_3 визнано винним:

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за те, що він 08.06.2024 о 22 год. 01 хв. у м. Корюківка по вул. Мічуріна, буд. №6, керував мопедом «Карпати» без державного номерного знаку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) ПДР України;

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за те, що він 08.06.2024 о 22 год. 01 хв. у м. Корюківка по вул. Мічуріна, буд. №6, керував мопедом «Карпати» без державного номерного знаку, повторно протягом року, не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги частини 2-4 пункту 2.1 а) ПДР України;

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за те, що він 12.06.2024 о 15 год. 16 хв. у м. Корюківка по вул. Індустріальна, керував мопедом «Карпати» без державного номерного знаку повторно протягом року, не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги частини 2-4 пункту 2.1 а) ПДР України;

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за те, що він 13.06.2024 о 15 год. 23 хв. у м. Корюківка по вул. Івана Франка, керував мопедом «Карпати» без державного номерного знаку повторно протягом року, не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги частини 2-4 пункту 2.1 а) ПДР України.

На підставі ст. 36 КУпАП на ОСОБА_3 , за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на п`ять років.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність постанови Корюківського районного суду від 11.07.2024, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч зазначеній постанові суду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керував транспортним засобом.

Зокрема, о 18 год. 31 хв. 05.06.2025, по вул. Івана Франка, неподалік будинку № 118 в м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ 2106» із державним номерним знаком НОМЕР_1 та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на підставі статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, якою затверджено «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» та п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», з метою перевірки документів, що посвідчують особу та право на керування транспортним засобом.

Вказане діяння ОСОБА_3 свідчить про ухилення останнього від виконання постанови суду, що є однією з форм невиконання судового рішення.

Дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування кваліфіковано як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

27 червня 2025 року між прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості.

За змістом вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України, ОСОБА_3 беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, також сторони угоди дійшли згоди щодо істотних для відповідного кримінального провадження обставин, зокрема ОСОБА_3 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні; сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, та можливість звільнення від відбування покарання з випробування на підставі статті 75 КК України із покладенням на ОСОБА_3 обов`язків згідно ст. 76 КК України; в угоді зазначено, що сторони обізнані з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленими ст. 473 КПК України, а ОСОБА_3 - із положеннями абзаців першого та четвертого пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України, та наслідками невиконання угоди, визначеними ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості у підготовчому судовому засіданні, судом враховано наступні обставини.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити та ухвалити вирок відповідно до умов угоди про визнання винуватості, призначити обвинуваченому покарання узгоджене сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що характер обвинувачення розуміє, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнає повністю, покарання із прокурором узгоджене і він з ним погоджується, а тому просив затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що укладення цієї угоди було добровільним, без застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди йому відомі.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 27.06.2025, зазначив, що призначене покарання було узгоджене сторонами угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому були роз`яснені та ним зрозумілі.

Після таких роз`яснень суду обвинувачений та його захисник просили про затвердження угоди.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За приписами пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, яке за приписами статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Під час судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені в частині 4 статті 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією вказаної частини статті.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статей 75, 76 КК України, є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки були враховані ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не має на утриманні дітей, осіб похилого віку та осіб з обмеженими соціальними можливостями.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2025 року між прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000120 від 05 червня 2025 року.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1