Справа № 519/1233/25
1-кп/519/83/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , у судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000245, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч.1. ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.У судовому засіданні 08.10.2025 обвинувачений подав клопотання про відмову від захисника ОСОБА_4 та призначення йому іншого захисника, оскільки не згоден з його позицією у справі та не відчуває довіри до нього; про призначення повторної судової психіатричної експертизи.

2.Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо клопотання про заміну захисника покладався на розсуд суду, а клопотання про призначення повторної судової психіатричної експертизи просив задовольнити.

3.Прокурор заперечував проти задоволення клопотань обвинуваченого. Зазначила, що третя заміна захисника може вважатись зловживанням обвинуваченим правом на захист, а у проведенні повторної експертизи з тих самих питань немає необхідності і призведе виключно до затягування строку розгляду справи.

Суд, заслухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, приходить до таких висновків щодо клопотання заміни захисника

4.Пунктом 3 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

5.За приписами ч. 1 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Водночас вимогами ч. 3 цієї статті передбачено, що відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

6.Отже, на всіх стадіях кримінального провадження закон забезпечує особу, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, можливістю мати захисника як обраного нею, так і призначеного їй. Забезпечена така особа й можливістю відмовитися від захисника або замінити його відповідно до вимог процесуального закону.

7.Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

8.Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя.

9.Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

10.Згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа має право обрати собі адвоката в разі, якщо є можливість оплатити його послуги. Особа, якій надається безоплатна юридична допомога, не має права обирати захисника.

11.Відповідно до пояснень обвинуваченого щодо відмови від захисника за призначенням, суд встановив, що клопотання обвинуваченого не містить належного обґрунтування. Обвинуваченим не наведено конкретних обставин, які б свідчили про неналежне виконання захисником ОСОБА_4 його професійних обов`язків. Позиція обвинуваченого щодо неналежного виконання захисником обов`язків зводиться до того, що він не консультує його. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений був в офісі адвоката, де захисник з ним спілкувався і погоджував позицію. В приміщенні суду обвинувачений не позбавлений можливості конфіденційно спілкуватися з адвокатом, таке спілкування мало місце, крім того їх спілкування в приміщенні суду не обмежувалось у часі, а отже було достатнім для узгодження позиції захисту.

12.Крім того, у вказаному кримінальному провадженні брала участь адвокат ОСОБА_6 , від якої на початковій стадії підготовчого судового засідання обвинувачений відмовився. Ухвалою суду від 27.06.2025 прийнято відмову обвинуваченого від вказаного захисника та на підставі вказаної ухвали суду Південним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги призначено іншого захисника адвоката ОСОБА_7 . У подальшому адвокат ОСОБА_7 подала заяву про відмову від виконання обвязків захисника, оскільки обвинувачений надсилав їй повідомлення образливого змісту, висловлював їй недовіру та зазначав про необхідність відмовитися від неї. За таких обастан, суд прийняв відмову захисника ухвалою 13.08.2025. На підставі вказаної ухвали суду Південним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги призначено іншого захисника адвоката ОСОБА_4 .

13.Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

14.В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

15.В правовому висновку ККС ВС, викладеному в ухвалі від 30.05.2018 у справі №676/7346/15-к, суд констатував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

16.Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

17.Відтак, з урахуванням всіх обставин, враховуючи, що обставин неналежного виконання захисником покладених на нього обов`язків обвинуваченим не наведено, оцінюючи мотиви заявленого клопотання суд вважає, що дії обвинуваченого обумовлені не відсутністю ефективного захисту, а намаганням затягнути розгляд справи та розцінює таку поведінку, як зловживання процесуальними правами, в тому числі правом на захист.

18.На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про відмову від захисника адвоката ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, приходить до таких висновків щодо клопотання призначення повторної судової психіатричної експертизи

19.Відповідно до вимог ч. 1ст. 332 КПК України, суд під час судового розгляду за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

20.За змістом ч. 1ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

21.Імперативними положення ст. 101 КПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатом висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

22.У висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка (п. 6ст. 102 КПК України).

23.Ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

24.Згідно із п. 1.2.14. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

25.Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

26.Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

27.Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу (п. 10 вказаного Порядку).

28.Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року, судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди. Судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності. Коли під час дослідження в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи з`ясується, що для визначення психічного стану підсудного є необхідним тривале спостереження за ним в умовах стаціонару, суд за мотивованою пропозицією експерта може вирішити питання про поміщення підсудного у відповідний медичний заклад.

29.Заявляючи клопотання, захисник обвинуваченого просить провести саме повторну судово-психіатричної експертизу.

30.Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року у п. 10 та 11 надано роз`яснення про те, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

31.У клопотання обвинуваченого зазначається, що обвинувачений не погоджується з висновком експерта, оскільки в момент вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень відчував сильне душевне хвилювання, спричинене тривалим порушенням його прав як потерпілого у іншому кримінальному провадженні №0000564 від 01.09.2021 за ч. 1 ст. 140КК України за фактом смерті його матері. Судовим експертом даний факт не взятий до уваги та надано неправильну оцінку психічного стану обвинуваченого.

32.Водночас, судом встановлено, що зазначені обставини було повідомлені експерту, про що зазначено у висновку судово психіатричного експерта №1 від 28.04.2025.

33.Суд зазначає, що судово психіатрична експертиза у цьому кримінальному провадженні призначалася для встановлення стану осудності обвинуваченого.

34.З клопотання обвинуваченого про призначення повторної експертизи вбачається, що він клопоче про повторну експертизу з тих самих питань щодо визначення стану його осудності, проте обґрунтовує своє клопотання сильним душевним хвилюванням, натякаючи на можливий стан афекту.

35.Клопотання обвинуваченого про призначення повторної експертизи не містить питань, за якими б експерт визначив наявність чи відсутність афективного стану у обвинуваченого в момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Матеріали справи не містять даних про перебування обвинуваченого у афективному стані, відповідно ці питання не порушувались перед експертом при проведенні первинного дослідження, тому підстав проводити повторну експертизу щодо питань визначення стану осудності обвинуваченого суд не вбачає.

36.Стороною захисту не доведено, що експерт, проводячи первинну судово-психіатричну експертизу, дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, або ж, що висновок експерта є неясним. Так само обвинувачений не вказує на те, що є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також на те, що при проведенні судово-психіатричної експертизи було істотно порушено процесуальні норми, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

37.Враховуючи вищевикладене, будь-яких підстав для призначення повторної судово-психіатричної експертизи суд не вбачає.

38.Керуючись ст.ст. 49, 54, 350, а також 242,332,350,372 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

39.В задоволенні клопотання обвинуваченого про відмову від захисника - відмовити.

40.В задоволенні клопотання обвинуваченого про призначення повторної судово-психіатричної експертизи відмовити.

41.Ухвала оскарженню не підлягає.

42.Повний текст ухвали суду виготовлено та оголошено 09.10.2025 о 15.00.

Суддя Південного міського суду

Одеської області ОСОБА_1