ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2968/25 Справа № 210/4172/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах засудженого ОСОБА_8 , та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без задоволення, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без задоволення.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодились захисник адвокат ОСОБА_7 , діюча в інтересах засудженого ОСОБА_8 , та засуджений ОСОБА_8 та оскаржили в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що на теперішній час ОСОБА_8 працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Стіл Ворк» різноробітником. До роботи ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, завдання виконує якісно та вчасно, порушень правил техніки безпеки не допускає; заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них правильно; у вільний від праці на виробництві час, періодично залучається та бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством; вимоги режиму утримання розуміє правильно, порушень не допускає; соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує, отримує посилки та передачі, стосунки задовільні; на профілактичному обліку не перебуває; провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому злочині; виконавчого листа немає.

Зауважує, що при визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Враховуючи положення цієї частини ст. 118 КВК України, варто зазначити, що офіційне працевлаштування засудженого на підприємстві УВП не може бути обов`язковою вимогою для доведення ним «сумлінного ставлення до праці».

Наголошує, що засуджений ОСОБА_8 , відбуваючи покарання в ДУ «КВК № 80», зарекомендував себе з посередньої сторони, на теперішній час працевлаштований, заохочень та стягнень немає, соціально- корисні зв`язки добрі, станом на 11.08.2025 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, його не відбута частина покарання складає 4 місяців 15 днів, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому, а тому є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Звертає увагу, що відсутність заохочень у засудженого означає, що до нього не застосовувалися будь-які заходи стимулювання, передбачені Кримінально-виконавчим кодексом України, оскільки адміністрація установи виконання покарань не вживала заходів для його стимулювання. На засудженого не може покладатись тягар відповідальності за дії установи у вигляді відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково. На обґрунтування своїх вимог вказує, що повністю розкаявся у скоєному, потерпілому шкода відшкодована, за ст. 185 КК України кримінальне провадження закрито через декриміналізацію. Зауважує, що за період відбування покарання не має жодної догани, працює та отримує заробіток, раніше не судимий, має матір інвалід 2 групи, яка потребує допомоги, брат перебуває у ЗСУ.

Засуджений ОСОБА_8 про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений, клопотань від нього на момент розгляду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника адвоката ОСОБА_7 , яка наполягала на задоволенні її апеляційної скарги та апеляційної скарги засудженого, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, вивчивши та дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст. 81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання у вигляді: за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.02.2024 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 09.01.2025 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року щодо засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2025 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України скасовано та закрито кримінальне провадження в цій частині.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.02.2025 року зараховано у строк покарання засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 час попереднього ув`язнення під вартою з 26.12.2024 по 16.01.2025 року включно, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Згідно Витягу з протоколу № 36 від 20.06.2025 року засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 26.12.2024 року. Характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, не став на шлях виправлення та засудженому відмовлено в застосуванні пільги «умовно-дострокове звільнення».

З висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 25.05.2025 вбачається, що засуджений ОСОБА_8 з 26.12.2024 року відбував покарання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», з 15.01.2025 в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» на дільниці обмеження волі.

До засудження ОСОБА_8 офіційно не працював, не володіє достатніми професійними навичками. Під час відбування покарання залучається до праці на контрагентському об`єкті ТОВ «Стіл Ворк» різноробітником.

У вільний від праці на виробництві час, періодично залучається та бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством.

За висновком комісії, засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення і стягнення від 25.05.2025, засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання заохочень та стягнень не має.

Початок строку відбування покарання - 26.12.2024 року, кінець - 05.12.2025 року.

На підставі викладених даних про особу засудженого, колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення, оскільки матеріали справи не містять достатніх підстав для висновку що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення.

Твердження захисника про стабільну поведінку засудженого, його працевлаштування та відсутність стягнення, не вказують на систематичну позитивну поведінку засудженого, яка б могла вказувати на виправлення особи, тобто досягнення мети покарання, оскільки засуджений ОСОБА_8 не має жодного заохочення.

Той факт, що у засудженого на даний час відсутні порушення режиму утримання під час перебування в колонії, має місце, проте згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додерження правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений почав доводити своє виправлення.

Отже, така тенденція відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , на яку вказує сторона захисту, свідчить про становлення останнього на шлях виправлення, однак на даний час це не є достатнім, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів зауважує, що відбуття необхідної частини покарання є юридичною підставою для можливості умовно-дострокового звільнення засудженого, однак задля реалізації такого звільнення засуджений повинен довести своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, про можливість його звільнення умовно-достроково.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Також колегія суддів відмічає, що згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження нових злочинів і основною підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання, зокрема виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці, проте матеріали даного судового провадження не містять даних, які б беззаперечно вказували, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, аналіз матеріалів даного судового провадження дає підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки відсутність заохочень, періодичне залучення до праці, беззаперечно свідчать про відсутність позитивної тенденції та байдуже ставлення до праці та виправлення, а тому й вказує на відсутність достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково.

Судом першої інстанції надано оцінку всім обставинам викладеним стороною захисту в апеляційних скарах, в тому числі, що засуджений залучався до праці на контрагентському об`єкті ТОВ «Стіл Ворк» різноробітником, раніше не судимий, має матір з інвалідністю, однак вказані обставини не є беззаперечною підставою для висновку щодо виправлення засудженого ОСОБА_8 , враховуючі інші дані про особу засудженого та умови відбування ним покарання. Зокрема засуджений не прагнув до виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених правилами внутрішнього розпорядку колонії, в такій мірі, що б слугувало підставою для надання останньому заохочення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що наразі мета призначеного покарання, яка полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, ще не досягнута, оскільки, засуджений ОСОБА_8 лише дотримується таких правил поведінки, які виключають застосування стягнень, разом з цим, останній активно не прагне стати на шлях виправлення, щоб вказувало на досягнення мети покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст. 81 КК України надають суду право, а не покладають на нього обов`язок щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання, разом з цим, засуджений ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, на даний час, не довів можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Таке звільнення в даний час не сприятиме виховному впливу покарання та не запобігатиме вчиненню нових правопорушень, як самим засудженим, так й іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_8 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без задоволення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді