Справа № 646/1550/24
Провадження № 1-кп/646/196/2026
У Х В А Л А

20.01.2026 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові у спеціальному судовому провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 05.10.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Куп`янська Харківської області, громадянки України, освіта вища, старшого державного ревізора-інспектора Куп`янського відділу податків та зборів юридичних осіб та проведення камеральних перевірок Управління податкового адміністрування юридичних осіб ГУ ДПС в Харківській області, не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 05.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обвинувачена в судове засідання не з`явилась, проте повідомлялась судом про час та місце його проведення завчасно та належним чином, шляхом опублікування повідомлень про виклики у судові засідання у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних веб - сайтах Офісу Генерального прокурора та на сайті Основ`янський районний суд міста Харкова. А також судові повістки про виклик у судове засідання вручались захиснику обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_6 та направлялися на зазначену в обвинувальному акті адресу місця реєстрації та останнє відоме місце проживання ОСОБА_7 . У рекомендованих повідомленнях вказано причини невручення повісток і зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_7 , шляхом позбавлення права на його відчуження, а саме на частину квартири АДРЕСА_2 . Пояснивши додатково, що питання щодо накладення арешту під час досудового розслідування було вирішено, тобто ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 23.01.2024 року було накладено арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_7 а саме на частину квартири АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження частки квартири, її перереєстрації та реєстрації. Вищевказана ухвала була направлена до центру надання адміністративних послуг м. Куп`янськ Харківської області, яка на теперішній час невиконана, оскільки в резолютивній часті ухвалі не правильно зазначена адреса розташування квартири, а саме замість привальної назви «Цюрупи», зазначено «Цюрюпи». У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, а наявність у обвинуваченої нерухомого майна може бути предметом конфіскації, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо особи, вважає про можливість накладення арешту на вищевказане майно.

Захисник у судовому засіданні щодо клопотання прокурора про арешт майна поклався на розсуд суду.

Колегія суддів, вислухавши думки з`явившихся учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 і ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Він полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно: є доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб або конфіскації у юридичної особи, а також для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч. ч. 7, 8 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 1ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

За ч. 1ст. 131 КПК України загальною для всіх заходів забезпечення кримінального провадження метою є досягнення дієвості такого провадження. А для арешту майна відповідно до ч. ч. 2-8 ст. 170 цього ж Кодексу за мету встановлено забезпечення серед іншого і відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Важливим критерієм накладення арешту на майно є співмірність вартості майна, яке належить арештувати, з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові. Завданням арешту майна згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Саме це і сприяє досягненню дієвості кримінального провадження.

Арешт майна допускається, в тому числі, з метою конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Як убачається із ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 року, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності спільної часткової власності належить підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони її відчуження, перереєстрації, реєстрації.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_7 володіє наступним нерухомим майном: на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки ) квартири АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що з огляду на перебування на розгляді суду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КПК України. Санкція статті, за якою обвинувачується ОСОБА_7 , передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, зважаючи на наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути перетворено або відчужене, а також те, що ухвала слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 23.01.2024 року про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_7 , невиконана, оскільки в резолютивній часті ухвалі не правильно зазначена адреса розташування майна обвинуваченої,а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 05.10.2022 року - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 05.10.2022 року на майно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину квартири АДРЕСА_2 , шляхом заборони права на його відчуження.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3