ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/842/26 Справа № 191/4956/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2025 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2019 року за ч.1 ст. 115, ч.1, ч.4, ст. 70 КК України до позбавленні волі строком на 9 років 6 місяців. На підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_8 з 08.08.2018 року по день набрання вироком законної сили зараховано в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (в редакції закону №2046-VІІІ від 18.05.2017 року).

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 30 вересня 2025 року засуджений ОСОБА_8 має 3 заохочення, має 1 стягнення. Також матеріали справи не містять відомостей щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_8 в період відбування покарання.

Початок строку відбування покарання 08 серпня 2018 року, кінець строку відбування покарання 08 лютого 2028 року.

З 03.01.2024 року засуджений ОСОБА_8 перебуває в ДУ «Синельниківській виправній колонії (№94)». Характеризується посередньо, має три заохочення, має одне стягнення, яке на даний час погашене. Неодноразово намагався працювати на виробництві УВП, але не витримував фізичного навантаження та звільнявся. Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення ризик оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб оцінюється як високий.

Щодо стану здоров`я як основний аргумент засудженого через який він не може працювати, то суд бере до уваги, що суду надана лише копія однієї виписки №185/84, що підтверджує перебування засудженого ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні з 10.05.2025 року по 31.05.2025 року. Також у судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо надання інших медичних документів відносно засудженого, на що ОСОБА_8 зазначив, що достатньо тієї виписки, яка була ним надана.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник засудженого просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 року та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-достракове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, тобто повністю готовий до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Вважає, що засуджений ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а також просить звернути увагу на край негативний стан його здоров`я.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи ОСОБА_8 , він засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2019 року за ч.1 ст.115, ч.1, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на дев`ять років шість місяців. На підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_8 з 08.08.2018 року по день набрання вироком законної сили зараховано в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі ( в редакції закону №2046-VIII від 18.05.2017 року).

Початок строку відбування покарання 08.08.2018 року. Кінець строку відбування покарання 08.02.2028 року.

З 03.01.2024 року відбуває покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». Характеризується посередньо, має три заохочення, має одне стягнення, яке на даний час погашене. Неодноразово намагався працювати на виробництві УВП, але не витримував фізичного навантаження та звільнявся. Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення ризик оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб оцінюється як високий.

З огляну на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що засуджений своєю поведінкою за весь час перебування у виправних колоніях не довід свого виправлення та досягнення ним мети покарання, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про те, що він тривалий час не відбував фактично покарання, а знаходився на лікуванні у виправних установах та піддавався постійним катуванням з боку адміністрації колонії, то колегія суддів відхиляє такі доводи ОСОБА_9 , оскільки жодними належними та допустимими доказами вони не підтверджені.

Доводи про те, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а також звертає увагу на край негативний стан його здоров`я є безпідставними, оскільки в матеріалах провадження не має відомостей щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_8 в період відбування покарання та щодо стану здоров`я, до суду надана лише одна копія виписки №185/84, що підтверджує перебування засудженого ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні з 10.05.2025 року по 31.05.2025 року.

Водночас, враховуючи поведінку засудженого, яка є обов`язковим предметом дослідження при вирішення питання щодо можливості застосування ст. 81 КК України, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що за весь час відбування покарання засуджений більшість часу характеризувався посередьно, допускав порушення режиму, заходи виховного характеру хоча і відвідував, проте не приймав в них активної участі, до праці не залучався, бажання працювати не проявляв.

Таким чином, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та застосування відносно засудженого ОСОБА_8 ст. 81 КК України, суд вважає, що умовно-дострокове звільнення в даному випадку буде передчасним та прямо суперечитиме меті покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якої засуджений за час відбування покарання не досяг, сумлінна поведінка відсутня, обставини, які б свідчили беззаперечно про виправлення засудженого ОСОБА_8 колегією суддів в ході апеляційного перегляду не встановлені.

Тож, враховуючи викладене та керуючись положеннями ст. ст. 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2025 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4