Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/591/25 Головуючий у суді І-ї інстанції - ОСОБА_1
Категорія - ст. 183 КПК України Доповідач у судї апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 20 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вулканешти, республика Молдова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав у Швейцарії, проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді курсанта військової частини НОМЕР_1 , такого, що не має, судимостей

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 19 годин 15 хвилин 18 листопада 2025 року до 19 години 15 хвилин 16 січня 2026 року включно та визначено заставу у розмірі сімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень нуль копійок.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , як сторона кримінального провадження, за погодженням з прокурором, 19.11.2025 подав до суду дане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. У разі застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , неможливо буде запобігти вищезазначеним ризикам.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 20 листопада 2025 року, вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під строком на 60 днів.

Слідчим суддею рішення мотивовано тим, що застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою є необхідним, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати доведеною наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а отже що у разі обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 відмовити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді і її висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є упередженими, неповними та необ`єктивними. Слідчим суддею при винесенні вищезазначеної ухвали істотно порушено та недотримано вимоги кримінально процесуального закону - ухвала є незаконною та не відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Також, захисник зазначає, що висновки слідчого судді в частині існування передбачених ст. 177 КПК ризиків є необґрунтованими. Жодних доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків слідчий, прокурор не надав. В клопотанні є лише посилання, але відсутнє обґрунтування неможливості запобігання зазначеним у ч.1 ст.177 КПК ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Захисник переконаний, що застосувати відносно ОСОБА_7 не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід цілком можливо і більш м`який запобіжний захід повністю зможе запобігти заявленим ризикам.

Також захисник зауважує, що підозрюваний має постійне місце проживання де характеризується позитивно, стійкі соціальні зв`язки, а тому ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, переховуватись від органів слідства та суду.

Зазначені обставини у своїй сукупності об`єктивно підтверджують наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, що в сукупності формує позитивну характеристику особи підозрюваного та підтверджує його стійкі морально - етичні якості, як особистості, що у разі обрання судом стосовно нього запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного із триманням під вартою, наприклад, не дасть підозрюваному можливості порушити покладені на нього обов`язки та в повній мірі забезпечить запобігання передбаченим ст.177 КПК ризикам і досягнення мети застосування запобіжного заходу.

В зв`язку з відсутністю доказів обґрунтованості клопотання безпідставністю існування доказів існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, необґрунтованістю та недоведенням обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України клопотання слідчого задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судове засідання апеляційного суду прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду не з`явився, причини неявки не повідомив. Клопотань про відкладення судового засідання до апеляційного суду не надходило.

Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги скорочені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, керуючись приписами ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та підозрюваного, які висловилися у підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Як убачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження №0004056 від 16.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

В межах даного кримінального провадження 18.11.2025 о 17.42 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України, а 19.11.2025 йому повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_7 підтверджується доказами доданими до клопотання, а саме: витягом з ЄРДР від 16.09.2025; повідомленням командира в/ч НОМЕР_1 про кримінальне правопорушення №20/8249 від 10.10.2025; актом службового розслідування за фактом самовільного залишення лікувального закладу солдатом ОСОБА_7 від 31.05.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.11.2025.

Таким чином, висновок слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 407 КК України є правильним, оскільки ґрунтується на матеріалах клопотання.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Зазначаючи про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені п.1,3,5 ст.177 КПК України, які слідчим суддею під час судового розгляду були встановлені, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

На переконання колегії суддів, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_7 зможе переховуватися від відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження шляхом неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, про що слідчим суддею наведено відповідні мотиви в оскаржуваному рішенні.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою у межах даного кримінального провадження, з урахуванням серйозності висунутої проти нього підозри, за наявності ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів враховуючи наведені обставини, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Апеляційні доводи захисника про відсутність обґрунтованості підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність у підозрюваного позитивних характеристик та міцних соціальних зв`язків, колегія судді не приймає до уваги, оскільки ці обставини існували і на момент вчинення ним інкримінованого злочину, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на потерпілих або вчини інший злочин.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Так виходячи з встановлених обставин по справі та оцінюючи особу підозрюваного, обставин вчинення протиправних дій, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу переховуватись від органу досудового розслідування, суду, впливати на потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, що перешкодить повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини у кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , є тяжким злочином та у разі доведеності вини може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Більш того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження захисника, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 20 листопада 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 19 годин 15 хвилин 18 листопада 2025 року до 19 години 15 хвилин 16 січня 2026 року включно з визначенням застави без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4