Справа № 357/8191/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000943 від 12 березня 2024 року, стосовно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, громадянин України, неодружений, з професійно-технічною освітою, пенсіонер, має інвалідність ІІ групи, має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючий, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, установив таке.

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1. 09 березня 2024 року близько 23 години 55 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували в будинку за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої. У вказаний час та у зазначеному місці на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

2. З метою реалізації вказаного умислу, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпеку своїх дій, а також бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи спричинення шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_7 , що призвело до падіння останньої з прискоренням та співудару потиличною частиною голови об підлогу з керамічної плитки, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, котра проявилась переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, в тканину та шлуночкову систему головного мозку, крововиливами в м`які покриви голови, синцями, саднами та раною на голові. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

ІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

3. Суд визнає ОСОБА_4 винуватим в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

ІІІ. Досліджені судом докази.

4. У ході судового розгляду, судом допитаний обвинувачений, свідки, досліджені письмові, речові докази та висновки експерта.

5. У ході допиту обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав.

6. Зазначав, що в листопаді 2022 року познайомився із ОСОБА_7 . З березня-квітня 2023 року вони почали спільно проживати в її будинку по АДРЕСА_3 чи АДРЕСА_4 . Жили нормально, не бились, разом випивали алкогольні напої, інколи сварились.

7. Відзначали 08 березня, вдвох.

8. 9-го похмелились. ОСОБА_9 телефонував за підсніжники. ОСОБА_10 пішла прати та вішати білизну, там впала, повернулася в крові. Він сфотографував її, щоб показати Ані, через, що ОСОБА_10 почала забирати телефон, він ударив її в область переносиці. Вона забрала телефон і вийшла з кімнати, у ванну або кухню. Прийшла умитою, без телефону. Він попросив, щоб вона його повернула. Через 20 хв. вона це зробила. Близько опівночі лягли спати. Марина з краю, а він біля стінки.

9. Він прокинувся 10 березня 2024 року близько 08:30-09:30 год., ОСОБА_10 повернулась з перекура, із синяком, чи була кров на голові, він не пам`ятає, бо у неї було волосся. Він сам поснідав, ліг на диван, дивився телефон. Близько 10:00 год. ОСОБА_10 лягла до нього, дивилась ноутбук. Він сказав, що з сьогоднішнього дня вони не п`ють, бо ОСОБА_10 постійно падала. Близько обіду ОСОБА_10 пішла в напрямку кухні. Він почув звідти звук, як щось впало, наче мішок з картоплею. Він подивився, а ОСОБА_10 лежить між кухнею та кімнатою, головою в напрямку кухні. Він почав підіймати її, побачив, що в неї мутні очі, допоміг їй встати та провів на диван. Вона заснула. Приблизно ввечері та всю ніч пила воду, рвала. На пропозиції викликати швидку відмовлялася.

10. Зранку 11-го березня він прокинувся, запропонував ОСОБА_10 снідати, та відмовилась. Впродовж дня ОСОБА_10 іноді виходила покурити. Ввечері лягали спати разом.

11. 11 березня близько 23:00 год. він прокинувся, ОСОБА_10 не було на дивані. Він встав і побачив, що ОСОБА_10 лежить між кімнатою та кухнею, в напрямку кухні, на животі, з головою в сторону ванни, наче спала. Він підійшов, почав будити. Він її сфотографував, щоб не казали, що б`є. Самостійно підняти ОСОБА_10 не міг, оскільки в нього лише одна рука. Вона не прокидалась, у неї була блювота, жовте з чорним, як рідке желе.

12. Близько 04 чи 05 години 12 березня 2024 року знову підходив до ОСОБА_10 , вона перебувала у тому ж положенні.

13. О 7:12 год. він викликав швидку, бо ОСОБА_10 не реагувала, лише дихала. Чекав хвилин 20, нікому не телефонував. Приїхала швидка, перевернула, почала робити штучне дихання, стало більше витікати з рота. На момент приїзду швидкої, ОСОБА_10 ще дихала. Лікар запитав, чи пила ОСОБА_10 , він сказав, що так. Лікарі сказали, що в неї виразка, із-за того, що вона пила і пішла кров у шлунок. Лікарі викликали поліцію, він залишався біля ОСОБА_10 . Він нічого не чіпав, зателефонував чоловіку потерпілої (Ані). Потім зателефонувала ОСОБА_11 , для неї це було несподівано. ОСОБА_11 приїхала раніше за поліцію, швидка тоді вже уїхала. Потім приїхала поліція.

14. Він відійшов покурити, підійшли оперуповноважені, взяли в нього телефон, де побачили фото ОСОБА_10 , після чого повезли його у відділення поліції, де в одному із кабінетів запропонували визнати себе винуватим.

15. До нього був тиск з боку працівників поліції, в кабінеті. Там було 6 (шість) працівників поліції і один практикант. Пропонували сказати, що він бив ОСОБА_10 . Він відмовився. Потім прийшов старший слідчий, почав допитувати. Він був в шоковому стані. Слідчий казав, що дзвонив експерт і сказав, що в ОСОБА_10 розбита голова, дав час йому подумати та вийшов.

16. Далі, зайшли, оперуповноважені почали його лякати, потім один запропонував усім вийти, зняв курточку з себе, підійшов та вдарив кулаком по голові. Потім оперуповноважені повернулись і знову почали говорити, щоб він написав, що вдарив ОСОБА_10 . Ці дії тривали близько години. Після цього, з ним залишився один оперуповноважений та стажер, інші пішли. Чекали слідчого, який прийшовши записав покази та пішов.

17. Він знаходився в кабінеті до 16 години. Потім повели до слідчої в інше приміщення, де вона його допитувала. Після допиту близько 18 години з ним провели слідчий експеримент, де слідчий вказував, що показувати. Він це робив, тому що боявся, що не вийде звідти. Потім відпустили. Адвоката не було. Його телефон був у слідчого.

18. На наступний день чи через день він пішов до адвоката. Приблизно 19 березня його викликали та із слідчою поїхав до прокурора на підозру. Прокурору сказав, що не знає, чому сказав, що наніс два удари. Обвинувальний акт вручали раніше чим підозру. Після вручення обвинувального акта якісь дві невідомі йому особи в цивільному одязі біля його дому запитали чому він ще не сидить та нанесли один удар.

19. Заяву на працівників поліції не писав, оскільки боявся, що його знову битимуть.

20. Також він розмовляв з прокурором, той фізичний чи психологічний тиск на нього не здійснював. В його присутності, слідчий казав, щоб він не забув сказати прокурору про другий удар.

21. Також ОСОБА_4 вказував, що з ОСОБА_7 жили як одна сім`я, мали спільний побут. Спільно із нею вживали алкоголь один раз в два чи три дні. Пили горілку та пиво. Випивали 0,5 л. казьонки. Пиво пили від 0,5 л. до 1,5 л. Він пив виключно із ОСОБА_10 , а вона могла пити і без нього. Сильно вона не напивалась. В стані сп`яніння в неї поведінка не змінювалась. Інколи сварились. ОСОБА_10 падала і коли твереза і коли випивша. Сварились із ОСОБА_7 3-4 рази. Вдарив її лише один раз і це було 09 березня 2024 року. про походження синців на обличчі йому нічого не відомо, ОСОБА_10 повідомляла, що вдарилась. Фотографував ОСОБА_10 коли та була п`яна, оскільки вона повідомляла, що її донька ОСОБА_11 думає, що він її б`є.

22. З допиту потерпілої ОСОБА_12 суд установив, що померла ОСОБА_7 була її матір`ю.

23. 12 березня 2024 року вона їхала на роботу з міста Білої Церкви. Десь о 08:15 год. їй зателефонував чоловік, сказав, щоб вона зателефонувала ОСОБА_4 . В ході телефонної розмови ОСОБА_4 повідомив, що її мати померла, а тому треба гроші.

24. Після цього, вона одразу поїхала в АДРЕСА_2 . Коли вона приїхала, то двері відкрив ОСОБА_13 , через його ноги вона побачила, що її мама лежить на підлозі. Вона спитала, що відбулося, а ОСОБА_13 відповів, що викликав швидку, а та викликала поліцію.

25. Потім вона їздила додому по гроші, і як повернулася, то була уже слідчо-оперативна група, яка проводила опис.

26. Її мама та ОСОБА_13 жили більше року. На її думку, останній брехливий, хитрий, враховує лише свої інтереси, робить справи рукам інших, робить вигляд, що він не винуватий, в побуті лінивий, часто бив її маму, є конфліктною людиною, постійно наражав її сім`ю на розлад.

27. Також, ОСОБА_13 налаштовував її матір проти неї. Для прикладу, вона раніше там проживала з чоловіком, дитиною та матір`ю. До того як ОСОБА_13 прийшов, її матір сиділа з дитиною, вона та чоловік працювали, забезпечували матір. Після, її матір почала говорити, щоб вони платили їй як няні, оплачували комунальні послуги тощо. Через часті сварки їй довелося з`їхати.

28. Вказувала, що її мама була схильна до алкоголю, але до моменту, як з`явився ОСОБА_13 , це було контрольовано, вона могла випити трохи пива чи коньяку. Вона могла повноцінно довірити їй дитину. Після того, її матір, разом з ОСОБА_14 могли вживати по кілька днів поспіль, а то й тиждень, в основному горілку.

29. Після того, як вона з`їхала, вона десь раз в місяць приїжджала до мами, яка завжди була побита. На запитання, мама відповідала, що з ОСОБА_14 посварилися. Також, були випадки, коли матір їй телефонувала і казала, що ОСОБА_13 її ОСОБА_15 , не дає їсти, не дозволяє спілкуватися з іншими. Матір дуже рідко їй дзвонила.

30. Напередодні смерті, вона заїжджала до матері 6 чи 7 березня. Матір була в синцях, ховала обличчя.

31. На момент коли вона там проживала вони були вдвох, нікого не приводили. Також, сусід ОСОБА_16 постійно скаржився, що в дворі були якісь інші люди. Вони постійно сваряться, розпивають алкогольні напої, непристойно себе ведуть, погрожували йому.

32. Її матір в стані алкогольного сп`яніння, якщо її не чіпати, спокійно прийде і ляже спати. Якщо чіпати, то матір могла сваритися.

33. Її матір та ОСОБА_13 постійно сварилися, вона не бачила, що останній бив її матір, але та постійно була в синяках, а тому вона думає, що бив. Її матір могла падати, коли була п`яна, але щоб сильно вдарялася, то такого не було, при падінні вона себе якось убезпечувала.

34. На фотографіях, які досліджували в суді, її мати була в нормальному стані, не в такому коли може падати.

35. У її матері не було випадків втрати свідомості, приступів епілепсії, не лікувалася та не потребувала лікування.

36. З 9 по 12 березня їй матір не телефонувала, ОСОБА_4 не міг забрати телефон. Сусід за 9 березня нічого не розповідав.

37. Вона пропонувала матері розійтись з ОСОБА_4 , але та відповідала, що вона його кохає і вони помиряться.

38. З допиту свідка ОСОБА_17 суд установив, що вона проживає в Німеччині та періодично приїжджає в Україну. Її брат ОСОБА_18 проживав із ОСОБА_7 , з якою вона познайомилась близько двох років тому на Різдво в січні 2023 року. Познайомилась з нею у матері, коли ОСОБА_13 привів її на знайомство. З листопада 2022 року, їй було відомо, що ОСОБА_13 проживає з ОСОБА_10 . У неї склалося враження, що ОСОБА_10 зловживала алкоголем.

39. У вересні 2023 року, коли вона була в Україні, вона ходила до ОСОБА_10 та ОСОБА_19 в гості, бачила, як ОСОБА_10 п`є горілку з пляшки. Коли проводили її, то ОСОБА_10 була п`яна та впала лицем в коляску.

40. На наступний день, ОСОБА_10 їй зателефонувала, сказала, що ОСОБА_13 її ОСОБА_15 . Вона одразу прибігла, коли вона прийшла, то ОСОБА_13 спав, а на ОСОБА_10 видимих ознак побиття не було. ОСОБА_10 була в окулярах. Про причину бійки їй було відомо, що в цей день ОСОБА_13 приїхав з села, з передачкою, а ОСОБА_10 була «готова».

41. Вона вказувала, що раніше ОСОБА_13 іноді випивав (по святах), після того, як почав жити з ОСОБА_10 , то став частіше вживати алкоголь. Як ходив на роботу ОСОБА_13 не пив. Вдома бійок не було, руку на неї чи матір не підіймав, іноді сварився. Раніше співмешканок не бив.

42. Крім цього зазначала, що у ОСОБА_10 був конфлікт із своїм зятем, з приводу будинку. Зять ОСОБА_10 бив свою дружину, одного разу вона лежала в лікарні зі струсом мозку. ОСОБА_10 боялася свого зятя, просила допомогти їй придбати новий замок, щоб відгородитися від нього. При ОСОБА_20 зять ОСОБА_10 по іншому вів себе з ОСОБА_10 .

43. Також, був ще випадок коли ОСОБА_10 з ОСОБА_14 були у неї вдома і ОСОБА_10 на кухні ледь не впала, спершись на холодильник.

44. Її мама приїжджала, за пару днів до смерті ОСОБА_10 , але двері ніхто не відчинив.

45. З приводу смерті ОСОБА_10 брат повідомив, що їй було погано та він вчасно не викликав швидку. Вказував, що перед смертю ОСОБА_10 не бив.

46. З допиту свідка ОСОБА_21 установлено, що вона є сестрою померлої ОСОБА_7 .

47. 12 березня 2024 року близько 09:00 год. їй подзвонила племінниця ОСОБА_12 та сказала, що ОСОБА_10 померла. Вона відпросилася з роботи і поїхала на місце події. Приїхавши туди, вона побачила, що ОСОБА_10 лежала закривавленою, в коридорі, там також була швидка і слідчі.

48. Наскільки їй відомо, то ОСОБА_10 з ОСОБА_14 почали проживати разом з жовтня 2022 року. ОСОБА_10 неодноразово запрошувала її в гості, відзначити якісь свята. Остання казала, що дуже щаслива і буде виходити заміж. ОСОБА_10 характеризувала Діму, як чоловіка мрії. Проте, вона знала, що там йдуть постійні сварки.

49. ОСОБА_13 їй не сподобався, одного разу він приїхав на похорон матері, щось наговорив її дочці, що та образилася на нього, і вона рішила, що не хоче з ним спілкуватися. ОСОБА_10 періодично дзвонила їй, розказувала, як вони з ОСОБА_14 живуть.

50. ОСОБА_10 зловживала алкоголем, була запійною, вела себе адекватно. Також, вона займалася своєю внучкою, іноді підробляла.

51. Десь за місяць до смерті, в лютому, ОСОБА_10 подзвонила їй на роботу, сказала, що їй погано, скоро помре, що вони з ОСОБА_14 поскандалили. Вона приїхала до них, у ОСОБА_10 були синяки на обличчі, просила гроші. ОСОБА_13 скаржився, що ОСОБА_10 погана хазяйка, скаржився на неї. Остання пояснювала синці скандалом. Вона спеціально сфотографувала синці, щоб показати Ані.

52. Їй постійно розповідали, що ОСОБА_13 бив ОСОБА_10 . Остання про побої не заявляла, поліцію не викликала, казала, що її побив хтось інший.

53. Після смерті ОСОБА_10 , вона з ОСОБА_4 не розмовляла і не мала такого бажання. Вона вважає, що коли ОСОБА_10 почала жити з ОСОБА_14 , то стала більше вживати алкоголь. Бо раніше ОСОБА_10 могла випивати, якийсь час, а потім прийти в нормальний стан, могла доглядати за внучкою, в школу водила, або в дитячий садок. А от останній рік, перед смертю, почалися постійні скандали, влітку 2023 року вона ходила в синяках. Їй невідомо, що у ОСОБА_10 був незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з яким вона могла постійно падати.

54. Вона не може сказати, наскільки часті були сварки ОСОБА_10 і ОСОБА_19 . Був випадок коли ОСОБА_10 їй дзвонила і казала, що посварилася, бо прийшла його мати, вчинила скандал. Часто про сварки вона дізнавалася від Ані.

55. Раз в лютому їй дзвонила ОСОБА_11 , і вона через трубку чула скандал, голос ОСОБА_10 та ОСОБА_18 . Ще ОСОБА_11 з`їхала тоді, і жила якийсь місяць, чи два у неї, бо маленька дитина в тих умовах, які були там, не могла там жити.

56. Останнім часом, ОСОБА_10 перестала з нею спілкуватися, бо вона їй постійно читала нотації.

57. Деякий час вона допомагала ОСОБА_10 ходити до лікарів, вирішувати питання зі здоров`ям, потім ОСОБА_10 відмовилась в її допомоги, і сама ходила. ОСОБА_10 жила за кошти ОСОБА_18 .

58. З допиту свідка ОСОБА_22 суд установив, що він є сусідом ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

59. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , між 8 та 9 ранку, приїхала швидка, потім поліція. До цього часу вона жила з ОСОБА_4 . Вони любили випити, були п`янки.

60. До появи ОСОБА_18 , ОСОБА_10 любила випити, але жила з дітьми, був більш-менш порядок, тому що там ще жили дочка, зять, онука. Діти тримали ОСОБА_10 в руках.

61. На ОСОБА_10 синяків не бачив, вони з ОСОБА_18 на вулиці вели себе нормально, може сварилися всередині будинку.

62. За два дні до смерті (в неділю) він її бачив, ОСОБА_10 вішала покривала, йшла по стіні, наче сил немає, але вона не була п`яна, просто знесилена. В дні перед смертю ОСОБА_10 , він інших людей на подвір`ї не бачив.

63. Коли з`явився ОСОБА_18 , то почалось часте вживання алкогольних напоїв, з цих причин з`їхала дочка із сім`єю. Він не бачив, щоб ОСОБА_10 падала.

64. Іноді ОСОБА_18 і ОСОБА_10 на людях ходили за ручку.

65. З ОСОБА_18 він не спілкувався, раз була перепалка. Він обрізав дерево і до ОСОБА_18 прийшла компанія, випивали. Потім коли компанія пішла, ОСОБА_18 не сподобалось, що він заглянув у двір і тому ОСОБА_18 пропонував вийти розібратись.

66. З допиту свідка ОСОБА_23 з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , свідком смерті вона не була. Про це вона дізналась від дочки останньої. Вона товаришувала з ОСОБА_10 . Познайомилась з нею на початку війни, коли плели сітки військовим та шили білизну і тісно спілкувалися до моменту смерті останньої. Останній раз бачились в листопаді 2023 року.

67. Коли з`явився ОСОБА_18 , вона точно згадати не може. Можливо з березня 2023 року. В період коли ОСОБА_10 та ОСОБА_18 почали проживати разом, то ОСОБА_10 почала більше вживати алкоголь, це було по голосу чутно. Коли ОСОБА_10 їй не телефонувала, то вона знала, що в цей день остання випивала, бо знала, що вона це не схвалює і не телефонувала їй.

68. З ОСОБА_18 у ОСОБА_10 спочатку все було добре, вона була щаслива. Потім декілька раз скаржилась, що ОСОБА_18 її ОСОБА_15 один раз в ОСОБА_10 був розбитий ніс та вона не могла говорити, другий раз скаржилась на болі в ребрах, третій раз скаржилась на болі в голові та носі. З даного приводу повідомляла, що саме бив її ОСОБА_18 .

69. Вона пропонувала ОСОБА_10 розійтись із ОСОБА_18 , однак та говорила, що кохає його.

70. Останній раз вони зідзвонювались 08 чи 09 березня 2024 року, то ОСОБА_10 розмовляла негарно. У неї була затягнута мова. Це не був стан алкогольного сп`яніння, вона знала, що в ОСОБА_10 були проблеми з тиском, а тому порадила їй звернутися до лікаря. На це ОСОБА_10 казала, що просто впала, бо приховувала справжні причини, тому що вона негативно до цього відносилась. Тому що їй набридли ці постійні розборки ОСОБА_10 з ОСОБА_18 .

71. Також під час цієї розмови ОСОБА_10 говорила, що їй все набридло, що болить голова. При цій розмові мова йшла про їх із ОСОБА_18 відносини та сварки. Раніше ОСОБА_10 була активною жінкою, гляділа внучку, а після знайомства із ОСОБА_18 все змінилось. Вона не бачила, що ОСОБА_10 падала.

72. З допиту свідка ОСОБА_24 судом установлено, що він працює лікарем на швидкій.

73. В березні 2024 року він їздив на виклик в м. Біла Церква, вул. Приміська, приватний будинок, точно причин виклику не пам`ятає. На місці виявили жінку. Вона лежала тіло в прихожій, а ноги вже в кімнаті, обличчям до низу, а біля неї калюжа крові. Підлога була вкрита плиткою, можливо бетонна. До будинку його впустив обвинувачений, сказав подивитись жінку.

74. Під час огляду встановили, що жінка перебувала в агональному стані, для детального огляду її необхідно було перевернути. Коли перевернули вона перестала дихати. Провели реанімаційні заходи, які позитивного результату не дали.

75. На дотик кінцівки потерпілої були холодні. В такому положенні вона перебувала більше години, на обличчі були гематоми, які утворились до падіння. На обличчі були навколоочні синці та синці на підборідді, по ознакам, вони були не свіжі.

76. Він запитував обвинуваченого, чи бив він жінку, той відповів, що ні і не бачив, як вона падає, оскільки спав. Останній був трохи загальмований, в нього були несвоєчасні відповіді. Далі вони викликали поліцію.

77. Він поставив попередній діагноз - смерть від шлункової кровотечі, оскільки всі ознаки вказували на це. Цей діагноз важливої ролі не грає.

78. Те що жінка лежала на полу, це було дивно, тому що, якщо людині погано, то вона або лежить десь, або сидить. Якщо кровотеча, то людина втрачає свідомість, починається шок.

79. Із допиту свідка ОСОБА_25 суд установив, що вона є матір`ю ОСОБА_4 .

80. Сім`ю ОСОБА_18 та ОСОБА_10 вона знала із 7 січня 2023 року. ОСОБА_18 з ОСОБА_10 приходили до неї. Вона періодично бачилася з ОСОБА_10 . Хоча вона не бачила її п`яною у неї були підозри, що ОСОБА_10 трохи випиває.

81. ОСОБА_10 на ОСОБА_26 ніколи не скаржилась, а на ОСОБА_9 , який її зять, скаржилась постійно, казала, що він її ображав.

82. Пригадує ситуацію, в липні місяці 2023 року, коли ОСОБА_13 був на роботі, ОСОБА_11 лежала з контузією в лікарні, ОСОБА_10 дуже переживала через це, дзвонила де неї постійно. ОСОБА_10 казала, що це не через Діму, а через ОСОБА_9 .

83. Був випадок, на 8 березня, вона прислала Діму, щоб викопав підсніжники. І через пару днів, ОСОБА_13 розказав, що у нього був скандал з ОСОБА_9 , з приводу цих підсніжників.

84. Вона ОСОБА_26 ніколи п`яним не бачила, лише раз він був з перегаром, коли він приїжджав в село. Діма казав, що ОСОБА_10 не п`є.

85. Один раз вона ОСОБА_10 влаштовувала на роботу, бо та постійно приходила, просила гроші. За її рекомендацією, ОСОБА_10 взяли на роботу, на іспитовий строк, вона п`ять змін відчергувала і її вигнали, бо вона там падала, в синяках була.

86. 08 березня 2024 року ОСОБА_27 її по телефону. Особисто вона не прийшла, був лише ОСОБА_13 , оскільки казала, що прихворіла, казала їй, що алкоголь не вживала.

87. 10 березня 2024 року приходила до ОСОБА_10 додому, однак їй ніхто не відчинив та трубку ніхто не брав.

88. Потім рано, 12-го числа, їй подзвонили з міліції, сказали, що ОСОБА_10 померла, а потім ОСОБА_13 одразу подзвонив.

89. Після чого, вони з чоловіком пішли подивитися, що там сталося. Коли прийшли, на місці була ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і багато людей, яких вона не знає. ОСОБА_10 лежала в коридорі. ОСОБА_11 її не попереджала, що мама п`є. Якби знала, то забрала ОСОБА_26 звідти.

90. Була ще одна ситуація, коли дочка їй розповідала, що ОСОБА_10 була дуже п`яна, впала лицем в коляску. Після цього вони забрали ОСОБА_26 . І ОСОБА_10 дзвонила, просила, щоб ОСОБА_13 повертався, тому що ОСОБА_9 її ображав, залякував

91. ОСОБА_13 їй казав, що ОСОБА_10 падає постійно, а чому вона не знає.

92. ОСОБА_13 ще 10-го числа приїжджав, брав картоплю та інші продукти. Він був тверезий, але з перегаром. 12-го ОСОБА_18 був нормальний, тільки підійшов до батька цигарку взяв.

93. Після смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_18 сказав, що переїде з цього будинку. Вважає, що ОСОБА_10 сама померла. Діма не міг її бити, на ній побоїв, синців ніколи не бачила.

94. З дослідженого судом витягу суд установив, що 12 березня 2024 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне провадження № 0000943, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 121 КК України, про те, що 12 березня 2024 року близько 08:30 год. у будинку за місцем проживання по АДРЕСА_5 , виявлений труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІТС ІПНП № 8396 від 12 березня 2024 року (м. Біла Церква) (т. 1 а.с. 59).

95. Із електронного рапорту від 12 березня 2024 року, складеного помічником чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_28 , суд з`ясував, що 12 березня 2024 року о 08:29 год. на службу 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_24 про те, що померла ОСОБА_7 , зловживала алкогольними напоями, в жінки навколоочні гематоми, синяки на щоках та крововилив в шлунок. Вказане повідомлення зареєстроване в ЄО за № 8396 як раптова смерть.

96. Із протоколу огляду місця події від 12 березня 2024 року суд з`ясував, що 12 березня 2024 року з 09:20 год. до 11:20 год. слідчим Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_29 проведений огляд одноповерхового будинку АДРЕСА_4 .

97. Огляд проведений у світлу пору доби, в присутності понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , за участю власника (користувача) будинку ОСОБА_12 та фіксувався на камеру Nikon Digital Camera D3400 № 1510.

98. За результатами проведеного огляду, всередині при вході в будинок виявлений труп ОСОБА_7 , в положенні на спині. На трупі виявлений одяг: кофта сірого кольору, кофта рожева трикотажна, бюстгальтер темно-фіолетовий синтетичний, штани сірі трикотажні, труси сині трикотажні, тапки у вигляді чобіток. Трупні плями рясні, фіолетового кольору, на задній та боковій поверхні, при дозованому натиску на них зникали та відновлювали свій колір через 35 секунд. На обличчі, голові та тілі зафіксовані синці та крововиливи.

99. На відстані близько 0,5 м. від трупа, на стіні виявлені сліди речовини бурого кольору, які вилучені за допомогою ватної палички, яка поміщена до паперового конверту. При вході ліворуч, виявлені картонні коробки, праворуч від яких знайдений електроприлад білого кольору, на якому виявлені сліди речовини бурого кольору та який був вилучений до паперового конверту. Крім цього, у ванній кімнаті внизу на умивальнику виявлені сліди речовини бурого кольору, які вилучені за допомогою ватної палички, яка поміщена до паперового конверту. Далі, на полицях, при вході, у шафі виявлені та вилучені два мобільні телефони «Redmi» та «Samsung».

100. На доданій до протоколу фототаблиці зафіксовані: загальний вигляд входу до будинку; подвір`я; вхід в будинок; кімнати; зображення трупа; електроприлад знайдений на місці події (т. 1 а.с. 61-77).

101. Із висновку експертного дослідження № 129 від 08 квітня 2024 року, суд установив, що за результатами судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_32 , експерт Білоцерківського районного відділення КЗ КОР « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_33 , виснував:

101.1. при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 знайдені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи під оболонки, в тканину та шлуночкову систему головного мозку (лівобічна субдуральна гематома 80 см рідкої крові та темно-червоні згортки її); крововиливи в м`які покриви голови; синці, садна та рана на голові; синці та садна на тілі;

101.2 смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-мозкової травми, котра проявилась переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, в тканину та шлуночкову систему головного мозку, крововиливами в м`які покриви голови, синцями, саднами та раною на голові;

101.3 знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження на голові заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

101.4 усі інші тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів та прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають;

101.5 при судово-токсикологічному дослідженні в крові й сечі трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені (т. 1 а.с. 78-80).

102. Із висновку експерта № 223-129 від 08 квітня 2024 року, суд установив, що за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_32 , експерт Білоцерківського районного відділення КЗ КОР « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_33 , який попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснував:

102.1. при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 знайдені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи під оболонки, в тканину та шлуночкову систему головного мозку (лівобічна субдуральна гематома 80 см рідкої крові та темно-червоні згортки її); крововиливи в м`які покриви голови; синці, садна та рана на голові; синці та садна на тілі;

102.2 смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-мозкової травми, котра проявилась переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, в тканину та шлуночкову систему головного мозку, крововиливами в м`які покриви голови, синцями, саднами та раною на голові;

102.3 знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження на голові заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

102.4 усі інші тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів та прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають;

102.5 локалізація та характер черепно-мозкової травми вказують на те, що вона могла виникнути в результаті удару (ударів) в праву половину обличчя та запрокидуванням голови вліво з послідуючим падінням та ударом лівою половиною (тім`яною частиною) голови об площину;

102.6 характер реактивних змін в ушкодженнях, котрі призвели до смерті ОСОБА_7 , вказують на те, що вони були заподіяні, протягом трьох діб до настання смерті;

102.7 стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_7 настала протягом 12 (дванадцяти) годин до початку розтину трупа;

102.8 локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж п`ять точок прикладання сили (т. 1 а.с. 81-83).

103. Із висновку експерта № 304-129 від 12 квітня 2024 року, суд з`ясував, що за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_32 , експерт Білоцерківського районного відділення КЗ КОР « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_33 , який попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснував: черепно-мозкова травма, яка призвела до смерті потерпілої не вкладається в механізм виникнення її лише від удару тупими предметами в праву половину обличчя, та лише в результаті падіння потерпілої (без надання прискорення) з положення стоячи і подальшим ударом лівою половиною голови об площину (т. 1 а.с. 84).

104. Із протоколу огляду речового доказу від 12 березня 2024 року суд з`ясував, що 12 березня 2024 року з 16:30 год. до 16:52 год. слідчим Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_34 , у кримінальному провадженні кваліфікованому за ч. 1 ст. 115 КК України, проведений огляд мобільного телефону «Redmi Note 8T» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ).

105. Огляд проведений в приміщенні Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, в присутності ОСОБА_4 .

106. За результатами огляду, в журналі дзвінків, серед виявлених дзвінків є один на лінію НОМЕР_3 о 09:42 год.

107. В галереї у папці «Всі фото» зазначеного телефону виявлені фотографії ОСОБА_7 , а саме: одна фотографія, зроблена о 23:06 год. 09 березня 2024 року, на якій вона зафіксована в сидячому положенні із закривавленою гематомою у верхній частині спини; дві фотографії, зроблені о 23:54 год. 09 березня 2024 року, на яких вона зафіксована в сидячому положенні із закривавленим обличчям; одна фотографія, зроблена о 23:33 год. 11 березня 2024 року, на якій зафіксоване її обличчя в положенні лежачи на підлозі та одна фотографія, зроблена о 05:03 год. 12 березня 2024 року, на які вона зафіксована в положенні лежачи передньою частиною тіла на підлозі, а також відео, тривалістю 28 секунд, зняте 03:42 год. 07 березня 2024 року, де ОСОБА_7 лежить на підлозі (т. 1 а.с. 85-92).

108. Із протоколу огляду предметів від 13 березня 2024 року суд з`ясував, що 13 березня 2024 року з 12:20 год. до 13:10 год. слідчий Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_35 , у кримінальному провадженні кваліфікованому за ч. 1 ст. 115 КК України, провела огляд мобільного телефону ОСОБА_7 марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 ).

109. В ході огляду, зокрема, оглянутий журнал телефонних дзвінків ОСОБА_7 з 08 березня 2024 року по 11 березня 2024 року (т. 1 а.с. 93-96).

110. Із постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 12 березня 2024 року, суд з`ясував, що речовими доказами у кримінальному провадженні кваліфікованому за ч. 1 ст. 115 КК України визнані: телефон сірого кольору марки «Redmi» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ); телефон червоного кольору марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 ); електроприлад білого кольору зі слідами речовими бурого кольору (т. 1 а.с. 97-98).

111. Із квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 551 від 15 квітня 2024 року, суд установив, що на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_6 передані 2 (два) мобільні телефони, поміщені в конверт ICR0082263 (т. 1 а.с. 99).

112. Із протоколу проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року суд з`ясував, що 12 березня 2024 року з 17:50 год. до 18:03 год. в приміщенні актової зали ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_6 , слідчий Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_35 провела слідчий експеримент з ОСОБА_4 , як свідком.

113. Слідчий експеримент проводився за участю особи, яка здійснювала відеофіксацію - ОСОБА_36 , понятих ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та фіксувався на відеокамеру «Panasonic Full HD HC-V260» із картою пам`яті «Kingston micro SD 32 GB».

114. Диск з відеозаписом слідчого експерименту був досліджений в судовому засіданні від 30 квітня 2025 року.

115. За результатами дослідження протоколу проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та відеозапису слідчого експерименту від 12 березня 2024 року, суд з`ясував, що перед проведенням слідчого експерименту, ОСОБА_4 роз`яснені положення статтей 11, 15, 66, 67, 223 КПК України.

116. На початку слідчого експерименту ОСОБА_4 надав вільні пояснення, відповідно до яких він вказав, що 09 березня ОСОБА_39 прийшла з вулиці з розбитою головою, після чого лягла на диван, він сказав, щоб вона пішла вмилася, вона схватила його за щоку, щоб вона його не тримала він ударив її в перенісся, там трохи лопнуло і пішли синяки (два синяки), вона встала та пішла умиватися. Він через хвилину-півтори пішов до неї, щоб вона приготовила їсти, бо вона три дні не готувала. Потім вона прийшла з качалкою, говорила матом і йшла на нього, щоб вдарити качалкою і він наніс їй удар в щелепу, внаслідок якого вона впала на плитку, а потім 30 секунд вона лежала, після чого встала і пішла на диван. Більше він її не бив.

117. Після надання вільних пояснень він показав на статистові, як саме було заподіяно удари і частини тіла куди вони наносилися, як ОСОБА_40 падала, вдарилася головою об підлогу та із допомогою манекена показав її положення після падіння.

118. Як усі ці дії були завершені, ОСОБА_8 надав додаткові пояснення, що після описаної ситуації він перестав балакати з ОСОБА_10 . В ніч з 10 на 11 число, ОСОБА_10 встала і кудись пішла, після чого він почув звук, коли піднявся він побачив, що остання лежала лицем до низу, на пузі. Він підійшов до неї, взяв за тіло і казав їй вставати на коліна. Після того, як він підняв її, то поклав на диван.

119. О 23:30 год. вона знову лежала там де й була. Він фіксував це на власний телефон, щоб показати, що вона сама падає. В цей час, вона дихала, він просив піднятися, однак вона не підіймалася. Вона може так лежати. В 7:15 год. він побачив, що була калюжа крові і о 7:18 викликав швидку, лікарі робили їй штучне дихання, але йшло ще більше крові з рота. Констатувавши смерть, лікарі сказали, що ОСОБА_10 померла, через виразку (т. 1 а.с. 100-104).

120. Із висновку експерта № 305-129 від 12 квітня 2024 року суд установив, що за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_32 , експерт Білоцерківського районного відділення КЗ КОР « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_33 , який попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснував: локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті ОСОБА_7 , дають змогу вважати, що вона могла виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року (т. 1 а.с. 105).

121. Із протоколу проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2024 року суд з`ясував, що 25 квітня 2024 року з 13:26 год. до 13:39 год. за адресою: АДРЕСА_4 , слідчий Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_35 провела слідчий експеримент з ОСОБА_4 , як підозрюваним.

122. Слідчий експеримент проводився за участю особи, яка здійснювала відеофіксацію ОСОБА_41 , захисника ОСОБА_5 , статиста ОСОБА_42 та фіксувався на цифрову відеокамеру «Sony Handycam 9.2 mega pixel» із картою пам`яті «micro SD 32 GB».

123. Диск з відеозаписом слідчого експерименту був досліджений в судовому засіданні від 30 квітня 2025 року.

124. За результатами дослідження протоколу проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2024 року та відеозапису слідчого експерименту від 25 квітня 2024 року, суд з`ясував, що перед проведенням слідчого експерименту, ОСОБА_4 роз`яснені положення статтей 11, 15, 42, 66, 223 КПК України.

125. На початку слідчого експерименту ОСОБА_4 запропоновано пройти всередину будинку та показати кімнату. Після чого він провів до кімнати, де проживав, разом з ОСОБА_10 , показав ліжко на якому вони спали та показав на статистові, як він у відповідь на те, що ОСОБА_10 взяла його за обличчя, вдарив останню.

126. ОСОБА_4 пояснював, що після удару ОСОБА_10 пішла вмиватися, бо вона вже до цього прийшла вся в крові. Більше ударів він їй не наносив. Він стверджував, що вона часто падала, а тому могла впасти, ще коли вивішувала білизну надворі.

127. Потім, ОСОБА_4 показав місце та як ОСОБА_10 лежала в коридорі 10 числа, в 13-14 годині. В цей час він її підняв та провів до дивану і в цей день вона більше не виходила. Ввечері вона встала готувати, а потім сказала, що голова крутиться і попросила його вимкнути все на кухні, він це і зробив.

128. Потім, зранку він встав, побачив, як ОСОБА_10 лежить лицем до низу в коридорі і вказав на місце де. Коли приїхала швидка, то вона була ще живою. Про причину смерті лікар сказав, що лопнула виразка (т. 1 а.с. 106-110).

129. Із висновку експерта № 369-129 від 20 травня 2024 року суд установив, що за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_32 , експерт Білоцерківського районного відділення КЗ КОР « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_33 , який попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснував:

129.1.характер та локалізація черепно-мозкової травми котра призвела до смерті ОСОБА_7 не вкладається в механізм виникнення її за обставин на які вказав підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 25 квітня 2024 року;

129.2. не виключена можливість виникнення ушкоджень на тілі ОСОБА_7 у вигляді синця на лобі справа побіля внутрішнього краю правої брови, синців на повіках обох очей та садна в ділянці перенісся за обставин на які вказав підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 25 квітня 2024 року;

129.3. локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілої, вказують на те, що вона могла виникнути в результаті удару (ударів) в праву половину обличчя та запрокидуванням голови вліво з послідуючим падінням та ударом лівою половиною (тім`яною частиною) голови об площину, тобто умовою для виникнення даної травми мав місце механізм падіння ОСОБА_7 з положення стоячи з прискоренням;

129.4. виникнення вищеописаної черепно-мозкової травми не вкладається в механізм виникнення її лише при падінні з положення стоячи без прискорення (т. 1 а.с. 111).

130. Із протоколу огляду речового доказу від 03 червня 2024 року суд з`ясував, що 03 червня 2024 року з 17:05 год. до 17:41 год. слідчим Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_43 проведений огляд мобільного телефону «Redmi Note 8T» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ).

131. Огляд проведений в приміщенні Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, в присутності понятих ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , з фіксуванням на цифрову фотокамеру «Canon A2300».

132. Під час огляду оглянута галерея, а саме папка «Всі фото», де виявлені фотографії ОСОБА_7 , а саме: одна фотографія, зроблена о 23:06 год. 09 березня 2924 року, на якій вона зафіксована в сидячому положенні із закривавленою гематомою у верхній частині спини; дві фотографії, зроблені о 23:54 год. 09 березня 2024 року, на яких вона зафіксована в сидячому положенні із закривавленим обличчям; одна фотографія, зроблена о 23:33 год. 11 березня 2024 року, на якій зафіксоване її обличчя в положенні лежачи на підлозі та одна фотографія, зроблена о 05:03 год. 12 березня 2024 року, на які вона зафіксована в положенні лежачи передньою частиною тіла на підлозі, а також відео, тривалістю 28 секунд, зняте 03:42 год. 07 березня 2024 року, де ОСОБА_7 лежить на підлозі (т. 1 а.с. 112-118).

133. Із висновку судово-психіатричного експерта № 262 від 05 червня 2024 року, суд установив, що за результатами судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , експерти Білоцерківського районного відділення КНП КОР « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , які попереджалися про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснували: ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності; ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; у ОСОБА_4 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено; ОСОБА_4 на даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (МКХ-10 F10.25), підекспертний потребує лікування від цього захворювання на загальних підставах, протипоказань до такого лікування не виявлено; ОСОБА_4 може брати участь в слідчих діях та постати перед судом (т. 1 а.с. 119-120).

134. Із акта здачі-приймання висновку експерта № 353/24-23 від 18 червня 2024 року, суд з`ясував, що витрати на залучення експерта за постановою слідчого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_48 від 20 травня 2024 року становлять 15 145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (т. 1 а.с. 121).

135. Із висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 353/24-23 від 18 червня 2024 року, суд з`ясував, що за результатами проведеної експертизи поведінки ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року, експерт ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_49 , яка попереджалася про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснувала:

135.1.індивідуально-психологічні особливості процесу відтворення свідком ОСОБА_4 обстановки та обставин події, під час проведення за його участі слідчого експерименту від 12 березня 2024 року, характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать індивідуально-психологічним особливостям ОСОБА_4 : адекватністю стверджувальних повідомлень, високою мовною та невербальною активністю. Вербальна діяльність ОСОБА_4 супроводжується стійкими ознаками емоційної врівноваженості, наявністю емоційної включеності в процес повідомлення значущої інформації. Невербальні засоби комунікативної діяльності ОСОБА_4 відповідають їх вербальному змісту та виконують функцію супроводжуючого смислового навантаження. Сукупність вербальних та невербальних параметрів діяльності ОСОБА_4 є властивою для психічного процесу відтворення минулих подій та особисто значущої інформації;

135.2. психологічна характеристика комунікативної діяльності свідка ОСОБА_4 у процесі відтворення ним подій у процесі відтворення ним подій слідчого експерименту від 12 березня 2024 року характеризується достатньо високою особистою ініціативою підозрюваного у викладенні інформації, наданням розширених відповідей в межах змістовного локусу заданих запитань, переважною логічністю та послідовністю викладення інформації, реалізацію комунікації у вигляді функціонально-рольового діалогу (обопільної взаємодії) нерівноправних суб`єктів за наявності стратегії взаємодії та відсутності стратегії суперництва при налаштованості на співпрацю з боку ОСОБА_4 ;

135.3. у поведінці свідка ОСОБА_4 під час проведення за його участю слідчого експерименту від 12 березня 2024 року у його поведінці констатуються психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення ним певних подій;

135.4.при проведенні 12 березня 2024 року слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_4 , що відображений у наданому на дослідження відеозаписі, суттєвих ознак психологічного впливу на нього з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, не виявлено (т. 1 а.с. 122-129).

136. Із акта здачі-приймання висновку експерта № 352/24-23 від 11 червня 2024 року, суд з`ясував, що витрати на залучення експерта за постановою слідчого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_48 від 20 травня 2024 року становлять 15 145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (т. 1 а.с. 130).

137. Із висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 352/24-23 від 11 червня 2024 року, суд установив, що за результатами проведеної експертизи поведінки ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 25 квітня 2024 року, експерт ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_49 , яка попереджалася про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснувала:

137.1.індивідуально-психологічні особливості процесу відтворення свідком ОСОБА_4 обстановки та обставин події, під час проведення за його участі слідчого експерименту від 25 квітня 2024 року, характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать індивідуально-психологічним особливостям ОСОБА_4 : адекватністю стверджувальних повідомлень, високою мовною та невербальною активністю. Вербальна діяльність ОСОБА_4 супроводжується стійкими ознаками емоційної врівноваженості, наявністю емоційної включеності в процес повідомлення значущої інформації. Невербальні засоби комунікативної діяльності ОСОБА_4 відповідають їх вербальному змісту та виконують функцію супроводжуючого смислового навантаження. Сукупність вербальних та невербальних параметрів діяльності ОСОБА_4 є властивою для психічного процесу відтворення минулих подій та особисто значущої інформації;

137.2. психологічна характеристика комунікативної діяльності свідка ОСОБА_4 у процесі відтворення ним подій у процесі відтворення ним подій слідчого експерименту від 25 квітня 2024 року характеризується достатньо високою особистою ініціативою підозрюваного у викладенні інформації, наданням розширених відповідей в межах змістовного локусу заданих запитань, переважною логічністю та послідовністю викладення інформації, реалізацію комунікації у вигляді функціонально-рольового діалогу (обопільної взаємодії) нерівноправних суб`єктів за наявності стратегії взаємодії та відсутності стратегії суперництва при налаштованості на співпрацю з боку ОСОБА_4 ;

137.3.у поведінці свідка ОСОБА_4 під час проведення за його участю слідчого експерименту від 25 квітня 2024 року у його поведінці констатуються психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення ним певних подій;

137.4.при проведенні 25 квітня 2024 року слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_4 , що відображений у наданому на дослідження відеозаписі, суттєвих ознак психологічного впливу на нього з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, не виявлено (т. 1 а.с. 131-138).

138. Із довідки про витрати на проведення біологічної експертизи від 25 жовтня 2024 року, суд з`ясував, що витрати за висновком експерта від 25 жовтня 2025 року № СЕ-19/111-24/22826-БД становлять 29 689 (двадцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 02 (дві) копійки.

139. Із висновку експерта № СЕ-19/111-24/22826-БД від 25 жовтня 2024 року, суд установив, що за результатами судової біологічної експертизи наданих фрагменту марлі зі зразком крові потерпілої ОСОБА_7 (об`єкт № 1), речовини світло-коричневого кольору на ватній турунді аплікатора зі змивом РБК зі стіни (об`єкти № 2, 10), речовини коричневого кольору на ватній турунді аплікатора зі змивом РБК з умивальника (об`єкти № 3, 11), речовини з плям та помарок світло-коричневого та коричневого кольорів з поверхні електроприладу (об`єкти № 4, 5, 6, 12), речовини з плям та помарок світло-коричневого та коричневого кольорів з поверхні шнура електроприладу (№ 7, 8, 9), експерт ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_50 , який попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснував:

139.1 у змиві РБК зі стіни (об`єкти № 2, 10) виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки крові у змиві РБК зі стіни (об`єкт № 10) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки крові у змиві РБК зі стіни (об`єкт № 2) не встановлено у зв`язку із недостатньою кількістю ДНК у вказаному об`єкті;

139.2 у змиві РБК з умивальника (об`єкти № 3, 11) виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки крові у змиві РБК з умивальника (об`єкти № 3, 11) (таблиця 1.1, додаток 1);

139.3.на поверхні електроприладу (об`єкти № 4, 5, 6, 12) та на поверхні шнура електроприладу (об`єкти № 7, 8, 9) виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки крові на поверхні електроприладу (об`єкти № 6, 12) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки крові на поверхні електроприладу (об`єкт № 5) не встановлено у зв`язку із деградацією (руйнуванням ДНК) у вказаному об`єкті. Генетичні ознаки на поверхні шнура електроприладу (об`єкт № 8) не встановлено у зв`язку із недостатньою кількістю ДНК у вказаному об`єкті. Генетичні ознаки на поверхні електроприладу (об`єкт № 4) та на поверхні шнура електроприладу (об`єкти № 7, 9) не встановлювали у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в об`єктах, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу наявними методами;

139.4 встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_7 (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1);

139.5 генетичні ознаки крові у змиві РБК зі стіни (об`єкт ; 10) є змішаними та придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем, який збігається з генетичними ознаками зразка крові потерпіло ОСОБА_7 ;

139.6 генетичні ознаки крові у змиві РБК з умивальника (об`єкти № 3, 11) збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_7 (об`єкт №1) та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі;

139.7 генетичні ознаки крові на поверхні електроприладу (об`єкт № 6) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_7 (об`єкт № 1). Ймовірність походження даного ДНК-профілю від потерпілої ОСОБА_7 , становить не менше ніж 99,99999999 %. Генетичні ознаки крові на поверхні електроприладу (об`єкт № 12) не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_7 (об`єкт № 1) та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т. 1 а.с. 159-174).

140. Із довідки про витрати на проведення біологічної експертизи від 25 жовтня 2024 року, суд установив, що витрати за висновком експерта від 10 жовтня 2025 року № СЕ-19/111-24/33236-БД становлять 9641 (дев`ять тисяч шістсот сорок одна) гривня 48 (сорок вісім) копійок (т. 1 а.с. 176).

141. Із висновку експерта № СЕ-19/111-24/33236-БД від 10 жовтня 2024 року, суд з`ясував, що за результатами судової біологічної експертизи наданого зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 1), експерт ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_51 , яка попереджалася про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, виснувала: генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1); поміщення ДНК-профілю до обліку генетичних ознак людини виходить за межі питань, які вирішуються проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1 а.с.177-183).

142. Судом досліджений, супровідний лист до висновку експерта № СЕ-19/111-24/33236-БД від 10 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 175).

143. Із листа заступника директора ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25 жовтня 2024 року № 19/111/10/65072, суд установив, що вказаною установою встановлений збіг за обласним обліком генетичних ознак людини, а саме: під час перевірки генетичних ознак (ДНК-профіля) крові у змиві ІНФОРМАЦІЯ_10 з умивальника та на поверхні електроприладу (об`єкти № 3, 11, 12 у висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25 жовтня 2024 року № СЕ-19/111-24/22826-БД встановлено, що вони збігаються зі зразком букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт № 1 у висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_9 від 10 жовтня 2024 року № СЕ-19/111-24/33236-БД) (т. 1 а.с. 184-185).

144. Судом також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_4 : копія паспорту № 000920971 від 31 серпня 2017 року; довідка з Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 31 травня 2024 року № 735; вимога ІНФОРМАЦІЯ_12 від 19 березня 2024 року; копія пенсійного посвідчення ОСОБА_4 ; копія довідки до акта огляду МСЕК, серії АВ № 0763299 від 04 жовтня 2016 року; копія витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання на ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_52 , серії 1-ОК № 065628 від 05 червня 2007 року; копія довідки-характеристики на ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 139-147).

145. Суд оглянув речовий доказ: телефон марки «Redmi Note 8T» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), який мав 65 % заряду. Він мав деякі пошкодження на екрані. Після його увімкнення, прокурор перейшов до «Галереї». Там було 46 фото та 13 відео. Під датою 12 березня 2024 року є дві фотографії, які відповідають протоколу огляду, на якій померла лежить на підлозі. Час зйомки цих фотографій 5:03. За 11 березня 2024 року є одна фотографія, яка відповідає протоколу огляду (час зйомки 23:33 год). Також є фотографії за 9 березня 2024 року, які відповідають протоколу огляду, де померла із засохлою кров`ю на обличчі із закритими та відкритими очима, зроблені о 23:54 год. Далі є фотографія, де наявний масивний синець в області правої лопатки (23:06 год). Після огляду фотографій, телефон був вимкнений.

IV. Оцінка суду.

146. Перед оцінкою досліджених доказів, суд узагальнено наводить позиції учасників судового розгляду.

147. Прокурор ОСОБА_3 вважав, що надані ним докази є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для ухвалення обвинувального вироку.

148. Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини не визнав, його позиція висловлена під час дачі показів (див. п. 5-21).

149. Захисник ОСОБА_5 вказував на недопустимість досліджених: висновків судових психологічних експертиз № 353/24-23 від 18 червня 2024 року та № 352/24-23 від 11 червня 2024 року (див. п. 135, 137); протоколу слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та диску з його відеозаписом (див. п. 113-119); висновку судово-медичної експертизи № 305-129 від 12 квітня 2024 року (див. п. 120).

150. Захисник звертав увагу, що висновки судових психологічних експертиз № 353/24-23 від 18 червня 2024 року та № 352/24-23 від 11 червня 2024 року є майже ідентичними, у них не в кожному місці експертом змінений статус ОСОБА_4 з підозрюваного на свідка, що свідчить про формальність проведених експертиз.

151. До того ж, згідно з ними, експерти вказали, що на наданих відеозаписах, ОСОБА_4 знаходився спиною та був повернутим боком, що не дало можливість їм якісно і всебічно оцінити вираз обличчя та жести підекспертного.

152. Своєю чергою, захисник вказував, що протокол слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та диск з його відеозаписом є недопустимими, оскільки слідча (розшукова) дія, результати якої зафіксовані на них, проведена з істотним порушенням прав людини.

153. Перед його проведенням працівники поліції тиснули на ОСОБА_4 з метою надання ним визнавальних показань, було видно, що той, на слідчому експерименті, виглядав розгублено, постійно дивився на особу, яка проводила відеозйомку, ніби чекав підказку. Крім цього, ОСОБА_4 не надали можливість скористатися правничою допомогою, тобто порушили його право на захист. Своєю чергою, захисник звертав увагу, що слідчий експеримент проводився з ОСОБА_4 як свідком, а тому надані ним покази є недопустимим доказом, оскільки він далі був визнаний підозрюваним та обвинуваченим.

154. Висновок судово-медичної експертизи № 305-129 від 12 квітня 2024 року, захисник вважав недопустимим, оскільки це похідний доказ від результатів проведеного слідчого експерименту від 12 березня 2024 року.

155. Отож, оскільки суду не надані належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_4 , захисник вважав, що останній мав бути виправданим.

156. За результатами судового розгляду, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

157. Суд вважає, що досліджені докази повністю підтверджують подію вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб, обстановку його вину, вид та розмір шкоди, а також дають можливість установити інші обставини, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.

158. Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані правильно, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, відповідальність за яке, передбачена частиною другою статті 121 КК України.

159. Зроблені висновки підтверджуються дослідженими доказами (див. п. 5-145).

160. Судом не встановлено підстав, передбачених ст. 87, 88 КПК України, для визнання досліджених доказів недопустимими, усі вони зібрані з суворим дотриманням прав обвинуваченого та вимог закону.

161. Суд зазначає, що частина друга статті 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

162. Дане кримінальне правопорушення належить до категорії складних злочинів.

163. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

164. Для застосування частини другої статті 121 КК України обов`язковим є встановлення необхідного причинно-наслідкового зв`язку між тяжким тілесним ушкодженням і смертю, що настала. В разі, коли зв`язок між заподіяним потерпілому тяжким тілесним ушкодженням і смертю є випадковим, відповідальність за вищевказаною нормою, за цією ознакою наставати не може.

165. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). Водночас винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

166. Згідно з положеннями ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

167. Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

168. За ступенем конкретизації у свідомості суб`єкта злочину передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків, умисел може бути визначений, неконкретизований (невизначений) та альтернативний.

169. За неконкретизованого (невизначеного) умислу, винний, вчиняючи кримінальне правопорушення, хоча і передбачає можливість різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру та тяжкості. А, оскільки, особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідками, що фактично настали.

170. Аналізуючи суб`єктивну сторону злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, суд, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

171. Суд зазначає, що ОСОБА_4 спростовував обставини пред`явленого йому обвинувачення. Він припускав, що ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких настала її смерть, самостійно, в результаті падіння, оскільки була людиною, схильною до втрати рівноваги, а не внаслідок нанесення ним удару, про який зазначено в обвинувальному акті.

172. Суд розцінює таку позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , як спробу ввести суд в оману та уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

173. Із досліджених судом протоколу проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та додатку до нього - диску з відеозаписом його проведення, з`ясовано, що в ході проведення слідчого експерименту, ОСОБА_4 детально розповідав та показував, як наніс потерпілій ОСОБА_7 удар в щелепу з правої сторони, внаслідок якого остання впала на підлогу, а також її поведінку та розташування після падіння (див. п. 116-117).

174. Як свідчить досліджений судом висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 353/24-23 від 18 червня 2024 року, ОСОБА_4 під час проведення вищевказаного слідчого експерименту проявляв достатньо високу особисту ініціативу у викладенні інформації, надавав розширені відповіді в межах змістового локусу заданих запитань, інформацію викладав переважно логічно та послідовно, будучи налаштованим на співпрацю та самостійно відтворював певні події (див. п. 135.2, 135.3).

175. З досліджених судом висновків експерта № 223-129 від 08 квітня 2024 року, № 304-129 від 12 квітня 2024 року, № 305-129 від 12 квітня 2024 року, № 369-129 від 20 травня 2024 року, встановлено, що:

175.1. смерть ОСОБА_7 настала від виявленої у неї закритої черепно-мозкової травми, котра проявилась переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, в тканину та шлуночкову систему головного мозку, крововиливами в м`які покриви голови, синцями, саднами та раною на голові (див. п. 102.1, 102.2);

175.2. знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження на голові заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (п. 102.3);

175.3. локалізація та характер черепно-мозкової травми вказують на те, що вона могла виникнути в результаті удару (ударів) в праву половину обличчя та запрокидуванням голови вліво з послідуючим падінням та ударом лівою половиною (тім`яною частиною) голови об площину (дви. п. 102.5);

175.4. черепно-мозкова травма, яка призвела до смерті потерпілої не вкладається в механізм виникнення її лише від удару тупими предметами в праву половину обличчя, та лише в результаті падіння потерпілої (без надання прискорення) з положення стоячи і подальшим ударом лівою половиною голови об площину (див. п. 103);

175.5. локалізація та характер черепно-мозкової травми, яка призвела до смерті ОСОБА_7 дають змогу вважати, що вона могла виникнути при обставинах вказаних ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року (див. п. 120);

175.6. локалізація та характер черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілої, вказують на те, що вона могла виникнути в результаті удару (ударів) в праву половину обличчя та запрокидуванням голови вліво з послідуючим падінням та ударом лівою половиною (тім`яною частиною) голови об площину, тобто умовою для виникнення даної травми мав місце механізм падіння ОСОБА_7 з положення стоячи з прискоренням (див. п. 129.3);

175.7. виникнення вищеописаної черепно-мозкової травми не вкладається в механізм виникнення її лише при падінні з положення стоячи без прискорення (див. п. 129.4).

176. Як свідчать покази свідка ОСОБА_23 , в сукупності з протоколом огляду предметів від 13 березня 2024 року, вона розмовляла з потерпілою ОСОБА_7 - 09 березня 2024 року і у останньої вже була затягнута мова, не характерна для стану алкогольного сп`яніння (див. п. 70, 71, 108).

177. З показів свідка ОСОБА_22 , суду відомо, що він бачив потерпілу ОСОБА_7 за два дні до смерті, вона вішала покривала, йшла по стіні, наче сил немає, а не як п`яна (див. п. 62).

178. Отож, зроблені експертами висновки, покази свідків про стан потерпілої ОСОБА_7 в проміжок часу з 09 по 12 березня 2024 року, свідчать, що обставини, які ОСОБА_4 вказував на слідчому експерименті від 12 березня 2024 року є достовірними.

179. З висновків експертів, також слідує, що тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_7 померла, виникли внаслідок нанесеного ОСОБА_4 удару кулаком в праву половину обличчя, від якого відбулось запрокидування голови вліво, з послідуючим падінням та ударом лівою половиною (тім`яною частиною) голови об площину, тобто умовою для виникнення травми мав механізм падіння ОСОБА_7 з положення стоячи з прискоренням, яке вона отримала внаслідок нанесеного їй удару.

180. Отже, сукупність вищевказаних доказів у своєму взаємозв`язку, беззаперечно свідчить, що саме від дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з її смертю.

181. Суд звертає увагу, що надані ОСОБА_4 показання, виключають виникнення тілесних ушкоджень в ОСОБА_7 , внаслідок дій інших осіб, оскільки 09 березня 2024 року вони перебували за місцем спільного проживання, лише удвох, а свідок ОСОБА_22 в дні перед смертю ОСОБА_7 інших людей на подвір`ї не бачив (див. п. 8, 62).

182. Разом з цим, твердження ОСОБА_4 , що ОСОБА_7 могла отримати тілесні ушкодження самостійно, внаслідок простого падіння, суд оцінює критично, оскільки, як показали проведені судово-медичні експертизи виникнення черепно-мозкової травми у потерпілої ОСОБА_7 не вкладається в механізм виникнення її лише при падінні з положення стоячи без прискорення.

183. Суд констатує і наявність в діянні ОСОБА_4 суб`єктивної сторони притаманної для кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

184. Суд вважає, що активні дії ОСОБА_4 , які виразились в нанесенні удару в область життєво-важливого органу - голови потерпілої ОСОБА_7 , такої сили, що спричинив її падіння на тверду поверхню підлоги з керамічної плитки, надавши їй прискорення необхідне для отримання тяжких тілесних ушкоджень, яка є жінкою, фізично слабшою за ОСОБА_4 і не мала змоги себе захистити, дають підстави стверджувати, що останній усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді шкоди здоров`ю ОСОБА_7 і бажав її спричинення, тобто діяв з прямим умислом.

185. За ступенем конкретизації у свідомості ОСОБА_4 передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення (ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), його умисел був неконкретизованим (невизначеним), тобто він хоча і передбачав можливість різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлював їх характеру та тяжкості.

186. Отож, у його випадку кримінальна відповідальність настає за наслідками, що фактично настали.

187. Своєю чергою, суд констатує, що стосовно настання смерті ОСОБА_7 в ОСОБА_4 дійсно мало місце необережне ставлення.

188. Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, про наявність в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

189. Суд відхиляє наведені захисником ОСОБА_5 аргументи, стосовно недопустимості протоколу слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та додатку до нього - диску з його відеозаписом.

190. Згідно з ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

191. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту (ч. 6 ст. 240 КПК України).

192. Як свідчить практика Верховного Суду, заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року, у справі ЄУН 740/3597/17, посилання: ІНФОРМАЦІЯ_13

193. Використання результатів слідчого експерименту за участі особи, якщо дотримано таких умов: до особи не застосовувався протиправний тиск; слідчу дію проведено за вільним волевиявленням особи; особа усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе; особі забезпечено право на захист та правову допомогу; слідча дія проведена за участю понятих; під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис; особі детально роз`яснені наслідки участі в цій слідчій дії (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2025 року, у справі ЄУН 608/626/20, посилання: ІНФОРМАЦІЯ_14 від 13 листопада 2024 року, у справі ЄУН 284/937/21, посилання: ІНФОРМАЦІЯ_15

194. Відповідно до частини першої статті 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

195. Згідно з пунктами другим та третім частини другою статті 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист.

196. Як свідчить практика Верховного Суду, для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести розслідування за заявою про застосування методів, які порушують статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод така заява має бути «небезпідставною». Тобто особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати певне підтвердження цим обставинам, або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, яка дає можливість перевірити, чи має заява певні підстави. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника настільки надмірний тягар доведення, однак за відсутності інформації, яка дає можливість її перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку проведення розслідування такої заяви. (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2020 року, у справі ЄУН 640/9837/18, посилання: ІНФОРМАЦІЯ_16 від 21 січня 2025 року, у справі ЄУН 608/626/20, посилання: ІНФОРМАЦІЯ_14

197. Пунктом першим частини третьої статті 87 КПК України, передбачено, що показання свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні є недопустимим доказом.

198. Як свідчить практика Верховного Суду, зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 22 лютого 2024 року, у справі ЄУН 518/215/19, посилання: ІНФОРМАЦІЯ_17

199. З аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку, що на час проведення першого слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 12 березня 2024 року, в розпорядженні органу досудового розслідування не було відомостей, що свідчили про насильницький характер смерті потерпілої ОСОБА_7 .

200. Як свідчить електронний рапорт, повідомлення ОСОБА_24 внесене до ЄО за № 8396, з приміткою раптова смерть (див. п. 95). Також, у ході допиту ОСОБА_24 повідомив, що попередньо, причиною смерті ОСОБА_7 була шлункова кровотеча (див. п. 77).

201. Своєю чергою, такі слідчі (розшукові) дії, як огляд мобільних телефонів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 проводились з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України (див. п. 104, 108).

202. З аналогічною кваліфікацією ухвалювалося рішення про визнання вищевказаних речей речовими доказами (див. п. 110).

203. Слідчий експеримент з ОСОБА_4 , проведений 12 березня 2024 року, а експертне дослідження трупа ОСОБА_7 та експертизи з ним, які вказали на причину смерті останньої, завершені через місяць після його проведення - в квітні 2024 року (див. п. 101, 102, 103, 104).

204. Як свідчить протокол проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та оглянутий судом відеозапис, ОСОБА_4 перед його проведенням роз`яснені права свідка, передбачені ст. 66 КПК України, серед яких, право: користуватися під час давання показань та участі у проведенні інших процесуальних дій правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу; відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню. Крім цього, ОСОБА_4 роз`яснені наслідки участі у вказаній слідчій (розшуковій) дії, а під час його проведення були два поняті та здійснювався безперервний відеозапис (див. п. 115).

205. Своєю чергою, ОСОБА_4 на місці виявлення трупа ОСОБА_7 не затримувався та на час проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року затриманим не був.

206. Отож, з огляду на наведені обставини, підстав для визнання недійсними протоколу слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та додатку до нього диску з відеозаписом вказаної слідчої (розшукової) дії - немає, оскільки на час її проведення у слідства не було достатніх даних для визнання ОСОБА_4 підозрюваним чи обвинуваченим, йому було роз`яснене право на користування правовою допомогою адвоката та відмовитись давати показання щодо себе, як і роз`яснені наслідки участі у вказаній слідчій (розшуковій) дії, а під час його проведення були два поняті та здійснювався безперервний відеозапис.

207. Своєю чергою, суд зазначає, що ОСОБА_4 під час судового розгляду заявляв, що перед проведенням слідчого експерименту від 12 березня 2024 року на нього здійснювався психологічний та фізичний тиск з боку працівників поліції, з метою надання ним визнавальних показань (див. п. 15-17).

208. У цьому контексті, захисник ОСОБА_5 звертав увагу на поведінку ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, який виглядав розгублено, постійно дивився на особу, яка проводила відеозйомку, ніби чекав підказку.

209. Проте, суд вважає, що вказана заява ОСОБА_4 не може бути визнана «небезпідставною», а тому не створює обов`язку проведення її розслідування, оскільки, як свідчить відеозапис слідчого експерименту, на ньому були відсутні побої, які могли виникнути, внаслідок удару кулаком в голову, про який обвинувачений стверджував під час допиту в суді.

210. До того ж, як свідчить висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 353/24-23 від 18 червня 2024 року, суттєвих ознак психологічного впливу на ОСОБА_4 під час слідчого експерименту від 12 березня 2024 року з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, не виявлено (див. п. 135.4).

211. Зауваження наведені захисником, суд вважає безпідставними та надуманими, оскільки наведені ним обставини не відповідають переглянутому відеозапису слідчого експерименту від 12 березня 2024 року.

212. Визнаючи заяву ОСОБА_4 про тиск на нього, як безпідставну, суд враховує і поведінку ОСОБА_4 , який заявив про тиск лише під час судового розгляду, через значний час від дати, коли за його словами відбулися вказані ним події, не міг конкретно вказати особу, яка на нього тисла, не послався на конкретні обставини, які перешкоджали йому самостійно звернутися до правоохоронних органів за допомогою захисника, щоб ці органи мали належні правові підстави і можливість здійснити своєчасну та ефективну перевірку такої заяви з метою встановити чи дійсно чинився на нього такий тиск чи ні.

213. Отже, за викладених обставин, суд вважає спростованими аргументи захисника ОСОБА_5 про те, що протокол слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та додаток до нього - диск з його відеозаписом є недопустимими доказами, через отримання їх внаслідок порушення прав людини.

214. Разом з цим, суд відхиляє наведені захисником ОСОБА_5 аргументи, стосовно недопустимості висновків судових психологічних експертиз № 353/24-23 від 18 червня 2024 року та № 352/24-23 від 11 червня 2024 року.

215. Відповідно до ч. 1 ст. 69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

216. Експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 т. 69 КПК України).

217. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення експерт невідкладно заявляє клопотання особі, яка призначила експертизу, чи суду, що доручив її проведення, щодо його уточнення або повідомляє про неможливість проведення експертизи за поставленим запитанням або без залучення інших осіб (ч. 7 ст. 69 КПК України).

218. Згідно з ч. 1 ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

219. Відповідно до ч. 1 ст. 102 КПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; місце і час проведення експертизи; хто був присутній при проведенні експертизи; перелік питань, що були поставлені експертові; опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

220. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність (ч. 3 ст. 101 КПК України).

221. Відповідно до ч. 10 ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

222. Отже, на відміну від суду, сторін кримінального провадження та потерпілого, експерт - це особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, якій доручають провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

223. У зв`язку з цим, обсяг матеріалів, які необхідні експерту для надання висновку, він визначає самостійно.

224. Судом установлено, що висновки судових психологічних експертиз № 353/24-23 від 18 червня 2024 року та № 352/24-23 від 11 червня 2024 року, за змістом і формою відповідають вимогам ч. 1 ст. 102 КПК України.

225. У них експерти надали вичерпні відповіді на усі поставлені запитання, навівши детальне обґрунтування зроблених висновків.

226. Наведене дає суду підстави констатувати, що обсяг наданих експертам матеріалів був достатнім для дослідження поведінки ОСОБА_4 під час слідчих експериментів від 12 березня та 25 квітня 2024 року та формування повних та об`єктивних висновків.

227. Суд вважає, що невідповідність найменування процесуального статусу ОСОБА_4 у тексті висновку експертизи № 353/24-23 від 18 червня 2024 року, не є суттєвим порушенням. Суд зауважує, що висновки експерта ґрунтуються на безпосередньому сприйнятті та аналізі психологічного стану особи, а не на її правовому положенні. Оскільки зміна процесуального статусу підекспертного не змінює суті досліджуваних явищ (поведінки під час слідчого експерименту), вказаний недолік не дає підстав для визнання доказу недопустимим з наведених підстав.

228. Суд вважає, що схожість висновків судових психологічних експертиз № 353/24-23 від 18 червня 2024 року та № 352/24-23 від 11 червня 2024 року не свідчить про їх поверховість чи формальність. Навпаки, це є наслідком стабільності психологічних характеристик обвинуваченого ОСОБА_4 під час відтворення ним подій у межах схожих процесуальних дій. За таких обставин використання експертом аналогічного понятійного апарату та обґрунтувань є закономірним результатом проведеного наукового дослідження і не свідчить про їх недопустимість.

229. Отож, суд відхиляє доводи захисника про недопустимість висновків судових психологічних експертиз № 353/24-23 від 18 червня 2024 року та № 352/24-23 від 11 червня 2024 року.

230. Своєю чергою, суд не бачить підстав для визнання недопустимим доказом - висновку судово-медичної експертизи № 305-129 від 12 квітня 2024 року, як похідного від результатів слідчого експерименту від 12 березня 2024 року, оскільки, всупереч позиції захисника, суд визнав протокол слідчого експерименту від 12 березня 2024 року та додаток до нього - диск з його відеозаписом, допустимими доказами.

231. Отож, суд вважає спростованими усі аргументи сторони захисту.

232. Отже, винуватість ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена у повному обсязі.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

233. Стосовно обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання учасники судового провадження висловили такі позиції.

234. Сторонами обставини, які пом`якшують покарання не заявлялись.

235. В обвинувальному акті та під час судових дебатів, прокурор вважав, що обставинами, які обтяжують покарання є: вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

236. Сторона захисту, з огляду на обрану стратегію захисту, з цього питання своєї позиції не висловлювала.

237. Суд зазначає, що перелік обставин, які обтяжують покарання визначений у ст. 67 КК України.

238. Відповідно до пунктів шостого з приміткою один та тринадцятого частини першої статті 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, а також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

239. Суд вважає, що для визнання обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, слід довести, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення та потерпіла особа, мали сімейні відносити, тобто спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

240. Своєю чергою, як свідчить практика Верховного Суду, норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 лютого 2020 року, справа ЄУН 643/20474/15-к, посилання: ІНФОРМАЦІЯ_18

241. Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 мав сімейні відносини з померлою ОСОБА_7 , про це свідчать покази ОСОБА_4 (див. п. 6, 21), потерпілої ОСОБА_12 (див. п. 26), свідка ОСОБА_17 (див. п. 38), свідка ОСОБА_21 (див. п. 48), свідка ОСОБА_22 (див. п. 59, 62, 64), свідка ОСОБА_23 (див. п. 67, 68), свідка ОСОБА_25 (див. п. 80, 92).

242. Аналіз вказаних показів свідчить, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали разом, були об`єднані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки.

243. Отож, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

244. Крім цього, суд вважає, що показання ОСОБА_4 (див. п. 8), підтверджують, що кримінальне правопорушення вчинене ним у стані алкогольного сп`яніння.

245. Отже, підсумовуючи викладене, суд визнає: обставинами, які обтяжують покарання: вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України); вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України).

246. Натомість, суд визнає, що обставин, які пом`якшують покарання (ст. 66 КК України) відсутні.

VІ. Мотиви призначення покарання.

247. Згідно з ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

248. У судових дебатах, прокурор пропонував призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

249. Сторона захисту, з огляду на обрану стратегію захисту, з цього питання своєї позиції не висловлювала.

250. Визначаючись із покаранням обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується таким.

251. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК України).

252. Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

253. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (ч. 2 ст. 65 КК України).

254. Відповідно до практики Верховного Суду, керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

255. Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

256. Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

257. Тобто кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 січня 2024 року, у справі ЄУН 715/2635/22, посилання:

ІНФОРМАЦІЯ_19 . Застосовуючи вказані правила, суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

259. Визначаючи строк позбавлення волі ОСОБА_4 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно з частиною п`ятою статті 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

260. Суд враховує і конкретні обставини злочину (форму вини, мотив, мету, спосіб і т.п.), а також поведінку ОСОБА_4 після завдання померлій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, яка полягала в тому, що він будучи обізнаним, що стан ОСОБА_7 явно вказував на наявність у неї серйозних проблем зі здоров`ям, зокрема, вона неодноразово падала на підлогу і лежала, мала мутні очі, не могла самостійно піднятися, її постійно нудило, замість того, щоб викликати швидку допомогу, або іншим чином вжити заходів для допомоги їй, фотографував її на телефон з метою створення алібі на майбутнє.

261. Така посткримінальна поведінка ОСОБА_4 свідчить про цинічний характер його дій і абсолютну байдужість до життя ОСОБА_7 .

262. Що стосується врахованих при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , то судом з`ясовано, що останній раніше не судимий, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, має інвалідність ІІ групи, є пенсіонером, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується посередньо (див. п. 144), є осудною особою (див. п. 133)

263. Суд враховує установлені вище обставини, що обтяжують покарання (див. п. 245) та відсутність обставин, що пом`якшують покарання (див. п. 246).

264. Суд враховує, що потерпіла ОСОБА_12 просила покарати ОСОБА_4 суворо, а ОСОБА_4 своєї вини не визнав, намагався ввести суд в оману, з метою уникнення покарання.

265. Отож, враховуючи наведені вище ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, його посткримінальну поведінку, дані про його особу, невизнання ним вини, ставлення до вчиненого злочину та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також враховуючи обставини, що обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами, неможливе, без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, ближче до максимальної межі, у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

266. Суд вважає, що вказане покарання буде справедливим, оскільки відповідатиме ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення, враховує особу винного та є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

267. Судом підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності не встановлено.

VIІ. Рішення стосовно цивільного позову.

268. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

VІІІ. Рішення стосовно речових доказів.

269. Судом установлено, що речовими доказами визнані: телефон сірого кольору марки «Redmi» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ); телефон червоного кольору марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 ); електроприлад білого кольору зі слідами речовими бурого кольору (див. п. 110).

270. Вказані речові докази знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (див. п. 111).

271. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

272. Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

273. Застосовуючи вказані правила, суд вважає, що:

273.1. телефон сірого кольору марки «Redmi» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), слід повернути власнику ОСОБА_4

273.2. телефон червоного кольору марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 ); електроприлад білого кольору зі слідами речовими бурого кольору, оскільки їх власник ОСОБА_7 померла, слід повернути її дочці потерпілій ОСОБА_12 .

ІХ. Рішення стосовно процесуальних витрат.

274. Судом установлено, що під час досудового розслідування понесені витрати на залучення експерта на загальну суму 69 630 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень 70 (сімдесят) копійок (див. п. 134, 136, 138, 140).

275. Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

276. Отже, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 69 630 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень 70 (сімдесят) копійок.

X. Рішення стосовно заходів забезпечення кримінального провадження.

277. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

278. Згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 4-1) тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

279. Судом установлено, що у кримінальному провадженні арешти не накладались.

280. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

281. Суд зазначає, що запобіжний захід до набрання вироком законної сили обирається з метою забезпечення його виконання.

282. Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

283. Відповідно до пар. 1 (а) статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

284. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, «… За правом багатьох країн … затримання у очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, і засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності. … Однак відмінності між підходами до процедури призначення покарання є відмінності за формою, а не за суттю, якщо розглядати наслідки для зацікавленої особи. Слід вважати, що стаття 5 § 1 (а), яка нічого не каже про припустимі форми правового механізму, за яким особа може законно триматися під вартою «після засудження», залишає державам-учасницям свободу вибору в цьому питанні» («Monnel and Morris v. the United Kingdom», рішення ЄСПЛ від 02 березня 1987 року § 47).

285. «Обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні статті 5 § 1 (a) після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню» («Руслан Яковенко проти України», рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року, заява № 5425/11, § 46)

286. «Термін «після засудження» не можна тлумачити, так, ніби він стосується лише остаточного засудження... Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог статті 6». («Wemhoff v. Germany», рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 року, § 9).

287. Отже, відсутня: необхідність у будь-якому клопотанні, оскільки суд у цьому випадку діє у якості влади, що призначила покарання і забезпечує його виконання, а не вирішує спір між сторонами; потреба аналізувати питання, необхідні для тримання під вартою до вироку, оскільки розумна підозра стає неактуальною, зважаючи на те, що є вже висновок про винуватість, а ризики не мають значення, оскільки відбувається де факто відбування покарання, тоді як обґрунтованість вироку не потребує періодичного перегляду.

288. Отож, з огляду на призначене покарання позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

289. Керуючись ст. 100, 124, 174, 175, 205, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України та призначити йому покарання, у межах санкції вказаної норми, у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, здійсненого на виконання даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 69 630 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Речові докази:

- телефон сірого кольору марки «Redmi» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_6 , - повернути ОСОБА_4 ;

- телефон червоного кольору марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 ); електроприлад білого кольору зі слідами речовими бурого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_6 , - повернути ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до ІНФОРМАЦІЯ_20 , через ІНФОРМАЦІЯ_21 , протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В частині запобіжного заходу вирок підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_53

Київської області