ПОДІЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ПОЛТАВИ
Справа № 553/4294/25
Провадження № 1-в/553/262/2025
У Х В А Л А

Іменем України

15.10.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 15.05.2015 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна про умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_6 , подав подання до суду в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)». На момент подачі клопотання до суду відбув строку покарання. За період відбування покарання має 20 заохочень, доган немає. Працевлаштований, виготовляє захисну сітку на потреби ЗСУ, має бажання піти до лав ЗСУ на захист України.

В судовому засіданні захисник підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, вважає, що засуджений довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково у відповідності до ст.81 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання про умовно-дострокове звільнення підтримав, зазначив, що зробив для себе належні висновки, дуже шкодує про вчинене, хоче піти до лав ЗСУ на захист батьківщини, щоб зробити щось правильно. При цьому зазначив, що потерпілий не був доброю людиною, знущався над ним. Зараз він має позитивні плани на майбутнє, у скоєному розкаюється.

Представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» в судовому засіданні подання підтримав клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, зазначивши, що відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 15.10.2025 року, засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, набрав 92 балів.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , вважає що засуджений не довів своє виправлення, працював не постійно, допускав порушення режиму, засудженим не вживалися заходи для відшкодування цивільного позову.

Суд, дослідивши матеріали подання, матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд, дослідивши матеріали подання, матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, а саме місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Частинами 1, 2 статті 81 КК України, передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом положень п.3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, "сумлінна поведінка і ставлення до праці", то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому, вказаних ознак поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував, а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Отже, застосування до засудженої до позбавлення волі особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду і має застосовуватись після ретельного дослідження усіх даних, які дозволять зробити всебічний і об`єктивний висновок про виправлення засудженого, виключить можливість помилки в застосуванні умовно-дострокового звільнення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено 15.05.2015 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 22.07.2015 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.02.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.10.2014 року по 22.07.2015 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 16.10.2014 року, кінець строку 10.01.2028 року.

Станом на 15.10.2025 року відбута частина строку покарання становить 10 років 11 місяців 30 днів. Невідбута частина становить 3 роки.

За час перебування у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався негативно, мав одно стягнення у вигляді догани від 24.07.2015 року, яке погашено.

З 07.08.2015 року відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Стягнень не має 25 заохочень, останнє у вигляді подяки від 15.10.2025 року.

Засуджений ОСОБА_5 з жовтня 2015 року по вересень 2025 року отримував заробітну плату на загальну суму 77731,01 грн., з якою 588,52 грн., в тому числі по заяві 500,00 грн. До праці ставиться позитивно.

Приймає активну участь у виконанні робіт по благоустрою території і приміщень установи. До праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно.

Засуджений має виконавчі провадження на суму 332 944,69 грн., в тому числі на користь держави 2876,47 грн. Виконавчі документи в установі відсутні, виконавчі листи відправлені на до Полтавського РВДВС 29.05.2020 року, як закриті. Виконавчі листи до установи не надходили, стягнення та судові витрати не проводилися.

Відповідно до вироку суду, з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнута моральна шкода в розмірі 300000,00 грн., яка не відшкодована.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення має високий рівень ймовірної небезпеки для суспільства та середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.

Разом з цим, згідно висновку щодо виправлення засудженого ОСОБА_5 від 15.10.2025 року, з урахуванням аналізу критеріїв оцінки вправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, ОСОБА_5 довів своє виправлення та може бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

Суд зазначає, що дійсно засуджений працює з жовтня 2015 року, разом з цим не постійно. Отримує заробітну плату, разом з цим, заявлена потерпілим моральна шкода в розмірі 300000,00 грн. засудженим ОСОБА_5 не відшкодована, в добровільному порядку по його заяви було утримано лише 500,00 грн. Відповідно до надано висновку, засуджений ОСОБА_5 має високий рівень ймовірної небезпеки для суспільства та середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Визнання своє вини у вчиненому злочині не свідчить про те, що зі сторони засудженого відбулися позитивні зміни та він щиро кається у вчиненому. Як зазначив засуджений в судовому засіданні потерпілий був не доброю людиною, знущався із нього, що свідчить про недостаність усвідомлення своєї провини у вчиненому та у сукупності із висновком установи виконання покарання про високий ризик ймовірної небезпеки для суспільства, тяжкості та конкретних обставин скоєних злочинів, не дозволяє стверджувати про тверде виправлення засудженого.

Таким чином, з врахуванням ступеня тяжкості вчинених засудженим ОСОБА_5 злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, їх сувспільно-небезпечний характер, конкретних обставин вчинених злочинів, особи засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, яка не завжди відповідала правилам відбуття покарання, відсутність щирого каяття, приводять суд до висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутності підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. ч. 2 ст. 376, 537,539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави протягом семи днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 20.10.2025 року о 8.30 годині.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1