Справа №337/1424/25
Номер провадження 1-кс/337/391/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запорожжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжя заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2025 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді ОСОБА_4 у справі Провадження №1-кп/337/307/2025, ЄУН №337/1424/25.

В обґрунтування вказав, що суддя ОСОБА_4 допускає упередженість під час розгляду кримінального провадження щодо цього, порушення процесуальних норм та порядку КПК України. Так, при продовженні строку тримання під вартою прокурор ОСОБА_5 порушив п.п.5, 6 ч.1, ч.2, п.п.1, 3 ч.3 ст. 184 КПК України, на що суддя не відреагувала, не зважаючи на неодноразові зауваження сторони захисту. Суддя задовольнила клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, що гуртувалось лише на особистих припущеннях прокурора. Суддя на власний розсуд, і не в повному обсязі вибірково виконувала обов`язки, визначені ч.ч.1-4 ст. 194 КПК України, ігноруючи частину цих положень. При продовженні строку тримання під вартою, суддя не керувалась і не посилалась на ст. 199 КПК України. Суддя необґрунтовано прийняв протест обвинувачення при розгляді заяв сторони захисту при вирішенні питання скасування арешту майна. Суддя належним чином не відреагувала не недостатність часу для ознайомлення обвинуваченого з матеріалами досудового розслідування. Вважає, що кримінального правопорушення, в якому його обвинувачують, взагалі не було, а дії прокурора підпадають під ст. 372 КК України, але суддя умисно це не бачить і ігнорує. При проведенні підготовчого засідання, суддею не було дотримано ст.ст. 314-317 КПК України, і суддя ігнорує факти оманливості сторони обвинувачення.

За таких мотивів, просить відсторонити суддю ОСОБА_4 від розгляду справи ЄУН №337/1424/25, та призначити іншого суддю для розгляду справи.

Суддя ОСОБА_4 письмових пояснень по суті заяви не надала, до засідання не з`явилась, що є її правом і не перешкоджає судовому розгляду.

В судове засідання учасники не з`явились. Заявник ОСОБА_3 клопотання про участь у засіданні не заявив.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до такого.

В провадженні судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження ЄУН №337/1424/25, провадження №1-кп/337/307/2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України. Вказані матеріали були передані в провадження судді після автоматизованого розподілу судових справ.

При цьому слід зазначити, що автоматизована система документообігу суду функціонує для забезпечення об`єктивного та неупередженого розподілу матеріалів кримінального провадження між суддями. Будь яке несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду не допускається і має наслідком відповідальність, установлену законом. (п.1 ч.1, ч.5 ст. 35 КПК України).

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо судді (слідчого судді), зокрема, відповідно до п.4) ч.1 ст. 75 цього Кодексу, суддя не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п.58).

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Аналізуючи обставини, які викладені у заявіОСОБА_3 , суд вважає, що вони є недостатніми для висновку про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду даного кримінального провадження.

Так суд враховує, що більша частина доводів ОСОБА_3 зведена до незгоди із дією та рішенням судді при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто щодо рішення, яке підлягає окремому апеляційному оскарженню.

Щодо інших доводів заявника, в тому числі, дії судді при розгляді клопотання про скасування арешту майна, при проведенні підготовчого засідання, при з`ясування питання відкриття обвинуваченому матеріалів досудового розслідування, жоден із них не підтверджено будь якими доказами чи конкретними обставинами.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином суд наголошує, що без прямо передбачених законом підстав, одного лише бажання заявників змінити склад суду, не достатньо для цього, і це не відповідає положенням та основним принципам Кримінального процесуального кодексу України та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керую чись ст.ст. 75, 76, 81, 371, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі Провадження №1-кп/337/307/2025, ЄУН №337/1424/25.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1