ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 Кримінального кодексу України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 січня 2026 року включно.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_8 встановлено заставу в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 484 480,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_8 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу (далі-КПК) на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_8 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Епізод 1.

Так, 09.11.2025 у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 20:09, ОСОБА_8 перебував поблизу будинку №90 по вул. Галини Мазепи у м. Дніпро, де побачив припаркований автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «B 180» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_10 . В цей час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме транспортного засобу Mercedes Benz» моделі «B 180» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Знаходячись, в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_8 , умисно, шляхом занесення стороннього джерела запалювання, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням горючий засіб, здійснив підпал транспортного засобу Mercedes Benz» моделі «B 180» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_10 .

Після чого, виконавши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину.

Таким чином, дії ОСОБА_8 , що виразилися в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, кваліфікуються за ч.2 ст.194 КК.

Епізод 2.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 13.11.2025 у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 22:44, ОСОБА_8 перебував поблизу будинку №24 по вул. Богдана Хмельницького у м. Дніпро, де побачив припаркований автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» з держаним номерним знаком « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_11 . В цей час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» з держаним номерним знаком « НОМЕР_2 ».

Знаходячись, в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_8 , умисно, шляхом занесення стороннього джерела запалювання, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням горючий засіб, здійснив підпал транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» з держаним номерним знаком « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_11 .

Після чого, виконавши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину.

Таким чином, дії ОСОБА_8 , що виразилися в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, кваліфікуються за ч.2 ст.194 КК України.

10.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР) за №0001722 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК.

13.11.2025 до ЄРДР за №0001752 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК.

13.11.2025 о 22:28 годині ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК.

14.11.2025 постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 матеріали досудового розслідування №0001752 від 13.11.2025 об`єднано в одне провадження з матеріалами досудового розслідування №0001722 від 10.11.2025, та досудове розслідування продовжено в кримінальному провадженні №0001722.

14.11.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення слідчий суддя дійшов помилкового висновку стосовно існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки ОСОБА_8 не має наміру та можливості переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом з матір`ю, раніше не судимий.

Разом з тим, сторона захисту вважає, що встановлений слідчим суддею розмір застави у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі - 484 480,00 грн не відповідає особі ОСОБА_8 , є суттєво завищеним та надмірним тягарем для підозрюваного та його родини.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або зменшити розмір застави до мінімального розміру у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, або зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.2 ст.194 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, спосіб вчинення злочину та поведінка після його вчинення.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий та сімейний стан, який не одружений, утриманців не має, не працює, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Отже, визначені ч.2 ст.194 КПК підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначає у своїй апеляційній скарзі сторона захисту, у наданих матеріалах кримінального провадження відсутні.

Разом з цим суд апеляційної інстанції констатує, що слідчий суддя, всупереч положенням п.18 ч.1 ст.3, ст.22, ч.3 ст.26 та ст. 182 КПК, вийшов за межі клопотання слідчого та встановив підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 484 480,00 грн, який значно перевищує зазначений слідчим у клопотанні розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240,00 грн, тобто слідчий суддя перебрав на себе не властиві йому функції сторони обвинувачення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу, з доповненнями, захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року скасувати в частині визначення розміру заставина підставі п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК,у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали про визначення підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу, з доповненнями, захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати в частині визначення розміру застави.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4