Провадження №1-кс/367/1138/2025
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2025 року місто Ірпінь

Слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені погоджене керівником Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 23.10.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України,-

установив:

до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області старшим слідчим СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 подано указане клопотання, яке обґрунтоване таким.

У провадженні слідчого відділу поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 від 23.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті15, частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України. Досудовим розслідування установлено, що 22.10.2025 близько 19:30 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи вздовж залізничного полотна, залізничної станції «Буча», за географічними координатами 50.548140, 30.239580, що неподалік вулиці Тарасівської у місті Буча Бучанського району Київської області, маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій особі, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи заздалегідь приготовлений предмет схожий на ніж, скориставшись темним часом доби та відсутність сторонніх осіб поблизу, безпричинно зі спини здійснив напад на неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та використовуючи предмет зовні схожий на ніж, наніс 1 удар в область шиї праворуч та 2 удари в область спини неповнолітній ОСОБА_8 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани шиї, відкритих ран спини в ділянці міжлопаткового простору, царапини правого плеча. В свою чергу неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 стала чинити опір, кликати на допомогу та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник. Тобто ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг завершити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений сторонніми особами. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині. Крім цього, 22.10.2025 близько 22:30 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи по вулиці Багірова, 2 у місті Ірпені Бучанського району Київської області, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скориставшись темним часом доби та відсутністю сторонніх осіб поблизу, наніс останньому один удар, предметом зовні схожим на ніж, в область спини потерпілому ОСОБА_9 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани нижньої частини частити спини і тазу, колото-різаної проникаючої рани поперекового відділу хребта ліворуч. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, а саме в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Слідчим також зазначено, що у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , якій народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селищі Ставище Ставищенського району, Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимий. На підставі статті 208 КПК України 23.10.2025 ОСОБА_4 затримано як особу, підозрювану у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України. Згідно з вимогами статей 276-278 КПК України 23.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України. Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даних кримінальних правопорушень є повністю обґрунтованою та підтверджується матеріалами досудового розслідування, які долучені до даного клопотання. Частиною першою статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 є згідно частини другої статті 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави органу досудового розслідування звернутися до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України. Покликаючись на положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, слідчий, зазначає, що виключно застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та уникнення зазначених ризиків, тому є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою без визначення застави підозрюваному ОСОБА_4 . З огляду на викладене, просила клопотання задовольнити та застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

У судовому засіданні 24.10.2025 прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_4 вручено підозру 23.10.2025 і того ж дня його затримано в порядку статті 208 КПК України. Підозра є обгрунтованою, а ризики зазначені у клопотанні повністю підтверджуються наявними документами. Підозрюваний не одружений, не має дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Вчинене ним кримінальне правопорушення є посяганням на життя та здоров`я людини, зокрема і неповнолітньої, що є не допустимим. Органом досудового розслідування не проведено всі процесуальні дії, тому є підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні 24.10.2025 захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотанні, зазначив, що ОСОБА_4 не уникає проведення слідчих дій, всіляко сприяє їх проведенню, надає покази. У нього убачаються ознаки психічного та фізичного розладу здоров`я, тому є підстави застосувати запобіжний захід як поміщення до закладу охорони здоров`я з надання психіатричної допомоги у селищі Глеваха. У разі ж якщо таке клопотання задоволено не буде і ОСОБА_4 буде застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, просив слідчого суддю зобов`язати працівників СІЗО надати йому медичну допомогу, враховуючи травму руки, яка підтверджується надано довідкою Ірпінської міської лікарні.

У судовому засіданні 24.10.2025 підозрюваний ОСОБА_4 не зміг пояснити як відбулися події 22.10.2025, однак зазначив, що не дуже добре себе почуває, відчуває, що має порушену психіку, тому бажає повернутися до реабілітаційного центру. Підтримав свого захисника, просив його клопотання задовольнити. Також зазначив, що певний час перебував у реабілітаційному центрі, куди його помістили його рідні, однак у січні 2025 року він його самостійно залишив, бо йому не подобалися умови. Після того він працював менеджером у автомагазині. На разі погано себе почуває, тому хотів би повернутися до реабілітаційного центру.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, вивчивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до таких висновків.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу має відповідати вимогам пунктам 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У силу частини першої та пункту 9 частини другої статті 131 КПК України запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (стаття 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (стаття 178 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини другої статті 183 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (частин перша статті 197 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Слідчим суддею установлено, що слідчим відділенням ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000381 від 23.10.2025 стосовно ОСОБА_4 . Постановою керівника Бучанської окружної прокуратури від 23.10.2025 об`єднано кримінальне провадження №0000381 від 23.10.2025 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України, з матеріалами кримінального провадження №0000984 від 23.10.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, в одне провадження під єдиним №0000381. В межах указаного провадження 23.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України. 23.10.2025 о 18:10 фактично затримано ОСОБА_4 у порядку статті 208 КПК України у присутності захисника ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слід врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

1.Щодо обґрунтованості підозри

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Слідчий суддя ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом пункту 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На цьому етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України, на думку слідчого судді, повністю обґрунтована і підтверджується матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання, а саме: витягами з ЄРДР; постановою від 23.10.2025 про об`єднання матеріалів досудового розслідування; постановою від 23.10.2025 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення; рапортами про реєстрацію заяв від 22.10.2025 про вчинені правопорушення; копією консультаційного висновку спеціаліста від 22.10.2025 за результатами огляду ОСОБА_8 ; протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.10.2025 та від 23.10.2025; протоколами огляду місця події від 22.10.2025, 23.10.2025; постановами від 23.10.2025 про визнання та приєднання до справи речових доказів; рапортом про зареєстровану події; довідкою закладу охорони здоров`я щодо огляду ОСОБА_10 від 22.10.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.10.2025; протоколом пред`явлення ОСОБА_10 особи для впізнання від 23.10.2025; протоколом огляду місця події від 23.10.2025; протоколом обшуку від 23.10.2025; протоколом допиту підозрюваного.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, обґрунтовується зібраними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам статті 278 КПК України та на цьому етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

2.Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені цією статтею.

В обґрунтування клопотання слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні покликалися на існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя погоджується зі слідчим та прокурором про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України, які згідно статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів та у разі визнання його винний, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, також відсутні відомості про наявність у нього родини, дітей та постійного місця роботи. ОСОБА_4 може скористатися введеним воєнним станом на території України та здійснити спробу перетнути лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України або перетнути державний кордон України у незаконний спосіб.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Цілком слушними на думку слідчого судді також є доводи слідчого та прокурора що наявності ризику знищення, схову або спотворення підозрюваним будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки з моменту події до розгляду указаного клопотання минув не значний проміжок часу, органом досудового розслідування не проведено всі необхідні слідчі дії, спрямовані на з`ясування обставин події та перевірку їх доказами, зокрема, не призначено та не проведено експертні дослідження, не встановлено та не допитано всіх свідків і очевидців події.

Наявним також є ризик незаконного впливу ОСОБА_4 шляхом вмовляння або залякування на покази неповнолітньої потерпілої та свідків у цьому кримінальному провадженні, які можуть піддатись вмовлянню або залякуванню з боку підозрюваного і змінити свої покази на його користь, що призведе до спотворення показів, які неповнолітня потерпіла та свідки надаватимуть під час досудового розслідування і судового розгляду цього кримінального провадження.

Також підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих дій спрямованих на з`ясування обставин події та перевірку їх доказами, зокрема, не призначено всіх необхідних експертиз, не встановлено та не допитано всіх свідків, що дає підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Насильницький характер кримінального правопорушення, зокрема посягання на найвищу соціальну цінність життя людини, один з яких вчинений відносно безпорадної дівчини, також свідчить про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, наявність відомостей щодо того, що ОСОБА_4 раніше не судимий, відсутність відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності дещо зменшують указаний ризик, однак повністю його не знівельовують.

Отже, на цьому етапі досудового розслідування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації указаних ризиків.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочинів, суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, за яким підозрюється ОСОБА_4 , вважає, що досягнення мети, визначеної у статті 177 КПК України, на цьому етапі кримінального провадження можливе виключно шляхом тримання підозрюваного під варту і таке застосування є виправданим.

Такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968; «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969; «Мацнеттер проти Австрії» від 10.11.1969; «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991 та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 07.11.2013) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» указано, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

З викладених вище обставин можна вважати, що достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків буде запобіжний захід у виді тримання під вартою, а більш м`який запобіжний захід як свідчать обставини провадження на цьому етапі кримінального провадження буде недієвим.

Водночас відповідно до пунктів 1 та 2 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на обставини події, внаслідок якої ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України, керуючись положеннями статті 183 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 є підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу охорони здоров`я з надання психіатричної допомоги, зокрема у селищі Глеваха, Київської області. Слідчий суддя зауважує, що матеріали провадження не містять будь-який документів та матеріалів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_4 розладу здоров`я, внаслідок якого його слід помістити до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, долучена до матеріалів провадження довідка Ірпінської міської лікарні свідчить про те, що ОСОБА_4 може бути надана медична допомога у амбулаторному режимі. Зазначений захисником вид запобіжного заходу застосовується до особи, яка за результатами проведеної судово-медичної експертизи потребує такого поміщення. На момент розгляду цього клопотання такі відомості відсутні, а тому і відсутні підстави для застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу як то поміщення до закладу охорони здоров`я.

Водночас з огляду на клопотання захисника, дослідивши медичну довідку Травматологічного пункту травматологічного відділення Ірпінської центральної міської лікарні, долучену до матеріалів провадження, згідно якої ОСОБА_4 має травму та йому рекомендовано пройти лікування, внаслідок візуального спостереження за підозрюваним ОСОБА_4 , з`ясування слідчим суддею у нього стану здоров`я та самопочуття, слідчий суддя, керуючись повноваженнями, наданим йому кримінальним процесуальним законом (стаття 206 КПК України), вважає, що таке клопотання підлягає беззаперечному задоволенню.

Беручи до уваги викладене, а також те, що строк тримання під вартою не може перевищувати строку досудового розслідування, керуючись статтями 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 23.10.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15 частиною першою статті 115, частиною першою статті 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обчислювати з 24 жовтня 2025 року до 19 грудня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору, а також направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати уповноважених осіб Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України провести медичний огляд підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та за висновком відповідного спеціаліста надати кваліфіковану медичну допомогу за необхідності. Про результати відповідного огляду повідомити слідчого суддю Ірпінського міського суду Київської області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1