Справа №498/410/25
Провадження по справі №1-кп/498/75/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого, особи, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

законного представника - ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого, особи, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

законного представника - ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

представника потерпілого - ОСОБА_14

начальника служби у справах дітей Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_15

старшого інспектора з ювенальної превенції Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області - ОСОБА_16

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду сел. Велика Михайлівка об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408 від 18 вересня 2024 року, за обвинуваченням неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 03.03.2025 року, стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 який не досяг віку кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України, клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 05.03.2025 року, стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_7 які не досягли віку кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2025 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 05 березня 2025 року прокурором Одеської обласної прокуратури по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000408 від 18 вересня 2024 року, за обвинуваченням неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 березня 2025 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2025 року об`єднано в одне судове провадження матеріали кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408 від 18 вересня 2024 року, за обвинуваченням неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України (номер судової справи 498/410/25, провадження 1-кп/498/75/25) з матеріалами клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 05.03.2025 року, стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_7 які не досягли віку кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України (номер судової справи 498/415/25, провадження № 1-кп/498/77/25) та з матеріалами клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 03.03.2025 року, стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 який не досяг віку кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України (номер судової справи 498/413/25, провадження № 1-кп/498/76/25) та присвоїти цим провадженням єдиний номер № 498/410/25 (1-кп/498/75/25).

17 червня 2025 року через канцелярію суду від представника потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14 надійшло клопотання про накладення арешту на майно цивільних відповідачів в якому вона просить суд з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у кримінальних провадженнях № 0000408 № 0000155, № 0000149 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , накласти арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, які на праві приватної власності належать наступним цивільним відповідачам: 1) земельна ділянка ( кадастровий номер :01:001:0138), місце розташування: Новоолександрівська с/рада Великомихайлівського району Одеської області, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ( паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Великомихайлівським РВ УМВС України в Одеській області, 03.02.2005); земельна ділянка ( кадастровий номер :01:003:0829), місце розташування Купська сільська рада Чернігівський район Чернівецька область, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 ( РНОКПП НОМЕР_2 ); земельна ділянка ( кадастровий номер :02:002:0342) та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_12 ( РНОКПП НОМЕР_3 ). Свої вимоги мотивує тим, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень на все вищевказане майно має бути накладений арешт, адже його вартість є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, що вчинили ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , законними представниками яких являються зазначені вище особи ( розмір даної шкоди обґрунтовано в цивільному позові), а співмірність доводиться інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та довідками про оціночну вартість об`єкта нерухомості.

Представник потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14 в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в клопотанні та просила його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримав клопотання свого представника та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що просить залишити вирішення питання про накладення арешту на майно цивільних відповідачів на розсуд суду.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14 про накладення арешту на майно цивільних відповідачів , оскільки клопотання є необґрунтованим.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позицію захисника.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14 про накладення арешту на майно цивільних відповідачів , зазначивши, що клопотання належним чином не обґрунтоване.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали позицію захисника.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру ОСОБА_10 ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14 про накладення арешту на майно цивільних відповідачів, зазначивши, що клопотання належним чином не обґрунтоване.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_12 ,в судовому засіданні підтримали позицію захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, зроблено висновок, що клопотання не підлягає до задоволення внаслідок безпідставності.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і за ч.1 ст. 131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, завдання якого визначені ст. 2 КПК України.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.4 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно ч.1ст.173КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий в силу ч.1ст.173 КПК України зобов`язаний довести слідчому судді необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, бо протилежне спричиняє відмову в задоволенні клопотання.

Проте, в клопотанні не обґрунтована співмірність накладання арешту з вимогами, які заявлені у цивільному позові.

Так, матеріали справи не містять жодних відомостей про наміри неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та особи стосовно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру ОСОБА_10 та їх законних представників відчужити будь-яким способом своє нерухоме майно з метою уникнення виконання судового рішення.

Фактично клопотання про арешт майна містить лише формальне посилання на необхідність вжиття заходів забезпечення позову, однак будь-яких доказів того, що цивільні відповідачі мають намір вчинити такі перешкоди щодо виконання рішення суду, потерпілим та його представником при поданні клопотання про накладення арешту надано не було.

Посилання на потенційну можливість ухилення цивільних відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідного клопотання.

Таким чином, представником потерпілої не доведено в чому саме полягає загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Отже, за результатами розгляду справи зроблено висновок, що правових підстав накладати арешт на майно немає, а застосування запобіжного заходу в цьому випадку є непропорційним обмеженням прав власника відносно завдань кримінального провадження.

Таким чином, накладення арешту на майно неможливе, оскільки воно не відповідає критеріям на підставі закону та в обсязі необхідному в демократичному суспільстві (пропорційність).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369-372КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14 про накладення арешту на майно цивільних відповідачів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1