МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1705/24

Провадження № 1-кп/210/191/26

12 лютого 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони та учасники кримінального провадження, які приймають участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, відомості про яке внесено 28 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Металургійному районному суді міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.

До суду надійшла скарга обвинуваченого на неправомірні, на його думку, дії адміністрації Державної установи "Криворізька установа виконання покарань № 3" щодо відмови у конвоюванні на поховання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав скаргу, з мотивів викладених в ній. Вважає, що через дії адміністрації, які полягаль у відмові в його тимчасовому конвоюванні та наданні дозволу на тимчасовий виїзд для участі у похованні бабусі, його стан (психологічний) значно погіршився, він перебував у стресі та змушений приймати ліки.

Суд, заслухавши обвинуваченого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

До суду надійщло клопотання захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , про надання дозволу на короткочасне вивезення ОСОБА_4 , який утримується у ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», для участі у похованні.

Ухвалою суду від 27 січня 2026 року суд відмовив у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про надання дозволу на короткочасне вивезення ОСОБА_4 , який утримується у ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», для участі у похованні, яке мало відбутися (за змістом клопотання), 28 січня 2026 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд враховував, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність родинних зв"язків та іх ступінь споріднення між обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, суд позбавлений можливості з"ясувати, чи дійсно померла особа є бабусею обвинуваченого, та який ступінь споріднення між ними.

Також суд врахував, що стороною захисту як у заявах, так і в судовому засіданні не надано жодних доказів про: те, що поховання здійснюватиметься в зазначені стороною захисту дату й час та місці - саме 28 січня 2026 року о 10год.00хв. на кладовищі, яке розташоване на Дніпропетровському шосе, враховуючи що ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, у відповідь на запит Металургійного районного суду начальником Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" повідомлено про те, що установа позбавлена можливості забезпечити конвоювання та короткочасне вивезення ОСОБА_4 . Забезпечити окреме конвоювання обвинуваченого поза межі установи без порушення встановлених вимог безпеки не є можливим.

Також у відповідь на запит Металургійного районного суду командиром Військової частини НОМЕР_1 повідомлено про те, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не уповноважена здійснювати конвоювання обвинувачених до інших місць аніж тих, що визначені в Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26 травня 2015 року №613/785/5/30/29/67/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 червня 2015 за № 698/27143. У зв`язку з цим забезпечення короткочасного виїзду обвинуваченого для участі в церемонії поховання не є можливим.

Відповідно до пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну гвардію України", Кримінального процесуального кодексу України та з метою організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, дотримання законності, забезпечення надійної охорони під час проведення судових засідань та в перервах між ними спільним наказом МВС, Мінюсту, ВСУ, ВССУ, ДСА, ГПУ від 26.05.2015 за № 613/785/5/30/29/67/68 затвердити Інструкцію з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів (надалі - Інструкція).

Згідно з положеннями Інструкції, конвоювання обвинувачених (підсудних), засуджених із установ попереднього ув`язнення до судів та охорона їх під час судових засідань, а також конвоювання їх у зворотному напрямку здійснюються військовими частинами та підрозділами Національної гвардії України (далі - військові частини) та органами внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України (далі - органи внутрішніх справ) за місцем їх дислокації.

Конвоювання на засідання судів засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань, до установ попереднього ув`язнення в населені пункти, де розміщуються суди, здійснюється військовими частинами, а з цих установ на засідання суду - вартами військових частин та/або органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.

Заявка суду на конвоювання обвинувачених (підсудних), засуджених у судові засідання (далі - заявка суду) надсилається начальникові установи попереднього ув`язнення (установи виконання покарань) за місцем тримання обвинувачених (підсудних), засуджених або начальникові органу внутрішніх справ із розрахунку одержання її не пізніше ніж за 3 дні до дня проведення судового засідання та не пізніше одного дня до відправлення чергової варти за плановим залізничним (автомобільним) маршрутом. Начальник установи попереднього ув`язнення (установи виконання покарань) за добу надсилає заявку на виділення варти командирові військової частини (начальникові органу внутрішніх справ). Заявка може також вручатися начальникові варти після прибуття до установи попереднього ув`язнення для здавання обвинувачених (підсудних), засуджених. У разі відкладення судового засідання на строк, менший ніж три дні заявка суду передається начальникові установи попереднього ув`язнення (установи виконання покарань) через начальника варти.

У разі якщо суд і установа попереднього ув`язнення (установа виконання покарань), що обслуговуються військовою частиною, знаходяться в різних населених пунктах, між якими рух варт за плановими маршрутами не встановлено, заявка суду надсилається начальникові установи попереднього ув`язнення (виконання покарань), а також командирові військової частини. При цьому потрібно враховувати час, необхідний для доставляння обвинувачених (підсудних), засуджених у судове засідання. Заявка командирові військової частини є підставою для виділення варти, а начальникові установи попереднього ув`язнення (виконання покарань) - підставою для видачі обвинуваченого (підсудного), засудженого варті.

У заявці суду, яка підписується головуючим у судовому засіданні, суддею-доповідачем і завіряється гербовою печаткою суду, зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові, рік народження обвинуваченого (підсудного), засудженого, за якими статтями Кримінального кодексу України він обвинувачується (його засуджено); місцезнаходження обвинуваченого (підсудного), засудженого та місце розгляду матеріалів кримінального провадження (справи); строк доставляння обвинуваченого (підсудного), засудженого до суду (дата, час); режим тримання обвинуваченого (підсудного), засудженого під час конвоювання (зазначаються необхідні вимоги щодо ізоляції обвинувачених (підсудних), засуджених один від одного та від інших конвойованих осіб). Якщо особа, яка тримається під вартою, викликається в судове засідання в іншому статусі, ніж обвинувачений чи засуджений, про це також зазначається в заявці.

Таким чином, чинною Інструкцією не передбачено право суду надавати вказівки адміністрації установи, в якій утримується особа під час попереднього ув"язнення, здійснювати конвоювання та супровід таких осбі по особистим справам, зокрема й участі у похованні.

За встановлених обставин, обвинувачений фактично оскаржує дії начальника установи виконання покарань, тобто суб`єкта владних повноважень, про відмову в конвоюванні для участі в царемонії поховання.

Згідно до п. 13-1 ч. 1, ч. 2 ст. 537, ч. 9 ст. 539 КПК України, оскарження дій та бездіяльності адміністрації установи виконання покарань (попереднього ув`язнення), здійснюється в порядку адміністративного судочинства, тобто відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria та у рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, в тому числі стосовно предметної підсудності, приймає будь-які рішення за позовом, що не відноситься до його, в тому числі предметної юрисдикції.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч. 2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому, у параграфі 1 глави 2 розділу 1 «Загальні положення» КАС України, встановлено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначене статтею 20 КАС України.

За змістом частини першої вказаної статті, дана адміністративна справа (скарга) не відноситься до виключного переліку справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

За таких обставин, враховуючи, що оскаржуються дії та бездіяльність адміністрації ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» , скарга відноситься до виключної предметної юрисдикції Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК Україниу випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, одними з яких є законність та доступ до правосуддя, сутність яких розкрита уст. ст. 9, 21 КПК України.

Так ч. 1 ст. 9 КПК України, передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Враховуючи, що скарга не належить до предметної юрисдикції Металургійного районного суду міста Кривого Рогу, та не підлягає розгляду в порядку КПК України, скаргу слід залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення прав особи на доступ до правосуддя, а саме до суду «встановленого законом», керуючись ст. ст. 7, 9, 21, 206, 537, 539 КПК України, ст. ст. 19, 20 КАС України,

УХВАЛИВ:

Скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на дії адміністрації ДУ "Криворізька установа виконання покарань № 3" щодо відмови в конвоюванні для участі в церемонії поховання - залишити без розгляду.

Роз"яснити, що дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб оскаржуються в порядку Кодексу адміністративного судочинства.

Роз"яснити ОСОБА_4 , що у разі незгоди з рішеннями адміністрації ДУ "Криворізька установа ввиконання покарань № 3", останній не позбавлений права на подання адміністративого позову Дніпропетровського окружного суду безпосередньо або через представника.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено 13 лютого 2026 року .

Суддя: ОСОБА_1