Справа № 283/2587/25
Провадження №1-кс/283/553/2025
У Х В А Л А

04 листопада 2025 року м. Малин

Слідчий суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в м. Малині клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000273, внесеного в ЄРДР 01.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 155 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

29.10.2025 до Малинського районного суду Житомирської області надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000273, внесеного в ЄРДР 01.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 155 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.08.2025 близько 18 години, під час відпочинку у Малинському парку культури та відпочинку «Паперовик», за адресою: м. Малин по вул. Неманіхіна, 11, познайомився з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у компанії з повнолітньою подругою ОСОБА_8 . Усі разом вони пішли відпочивати на річку Ірша у м. Малині по вулиці Набережній.Під час відпочинку, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру щодо неповнолітньої ОСОБА_7 .З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 запросив неповнолітню ОСОБА_7 до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , остання погодилась.Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, близько 20 години, ОСОБА_6 ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки усуспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, перебуваючи на одинці з неповнолітньою, будучи впевненим, що його дії ніхто не помітить, знаходячись у кімнаті вищезазначеного будинку, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи обізнаним, що ОСОБА_7 є неповнолітньою, з метою задоволення власної статевої пристрасті, без добровільної згоди неповнолітньої, почав вчиняти активні насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої, які виразилися у наступному. ОСОБА_6 , використовуючи свою фізичну перевагу над неповнолітньою ОСОБА_7 , яка через свій вік не мала сил та можливостей йому протистояти, всупереч її волі, поцілував у губи та непристойно доторкався руками до грудей останньої поверх одягу та під ним. ОСОБА_6 подавляючи супротив неповнолітньої ОСОБА_7 , силоміць зняв з неї одяг та застосовуючи фізичну силу, поклав потерпілу на ліжко, після чого вчиняв дотики своїм оголеним статевим органом до оголених зовнішніх статевих органів неповнолітньої ОСОБА_7 , чим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло. ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні насильницький дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене щодо неповнолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.14.09.2025 близько 12-ї години ОСОБА_6 перебуваючи у Малинському парку культури та відпочинку «Паперовик», за адресою: вул. Неманіхіна, 11 у м. Малині Коростенського району Житомирської області, зустрів неповнолітню ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.14.09.2025 близько 13-ї години ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, запросив ОСОБА_7 до себе додому, за адресою: АДРЕСА_1 . Достовірно знаючи, що потерпіла не досягла шістнадцятирічного віку, та незважаючи на це, за добровільної згоди останньої, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування до неї такого насилля, у квартирі, за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 вступив з ОСОБА_7 у природні статеві зносини, шляхом вагінального проникнення геніталіями в її тіло. ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

За результатами досудового розслідування, 28.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 155 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.10.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 13.10.2025; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 02.10.2025; протоколу проведення слідчого експерименту від 03.10.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 02.10.2025; висновку експерта № 205 від 06.10.2025.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, можливий незаконний вплив підозрюваного на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, які вказують на його причетність до вчинення кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває, проводяться необхідні експертизи, тому перебуваючи на волі останній матиме реальну можливість незаконно впливати на них шляхом вмовлянь, переконань чи примусу до зміни показань чи відмови від дачі останніми показань, чим суттєво перешкоджатиме повному та об`єктивному розслідуванню кримінального провадження у передбачені законом строки (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), можливе перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також обізнаний у методах проведення досудового розслідування та як наслідок може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), можливе вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення оскільки він є раніше судимою особою за вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується вимогою про судимість, крім того, підозрюваний ніде не працює, не має постійного законного джерела доходів (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні, та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_10 просили в задоволенні клопотання відмовити та обрати цілодобовий домашній арешт.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, заслухавши сторін, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи відомості про доказову базу, що надана до клопотання органом досудового розслідування та про сукупність обставин підозри, що інкримінується ОСОБА_6 , а також обсяг відомостей, щодо існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були повідомленні під час розгляду клопотання прокурором та знайшли своє підтвердження та обґрунтування - приходить до переконання, що висновки органу досудового розслідування щодо обґрунтованої підозри, викладені в клопотанні заступника начальника СВ про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Відповідно до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

На переконання слідчого судді, суспільний інтерес у даній справі, полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігти процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме: переховування від досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Проаналізувавши заперечення та доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку про їх необґрунтованість та зазначає, що у даному кримінальному провадженні зазначені ним заперечення і доводи не перевищують суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні, який з урахуванням обставин злочину та його тяжкості є наявним в даній справі та полягає у повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування та розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зміст клопотання і наявні матеріали кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі на строк до 7 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, які не виключають можливості перебування його під вартою, відсутність жодних належних медичних відомостей чи письмових доказів, які б свідчили, що стан здоров`я підозрюваного не дозволяє, чи взагалі виключає можливість перебування в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені слідчим і прокурором у клопотанні та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що підозрюваний у разі застосування стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки можливість уникнення покарання може бути для підозрюваного меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним.

Також існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним чи продовження існуючих правопорушень, оскільки підозрюваний був раніше засуджений, але висновку для себе не зробив і знову скоїв умисний злочин.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає доцільним обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 02 січня 2026 року.

Слідчий суддя відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянула й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, передбачені ст. 176 КПК України, однак вважає, що слідчим і прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, з посиланням на об`єктивні обставини справи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст.153 за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років та за вчинення кримінального правопорушення ч. 1 ст. 155 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень та сукупність встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слід прийти до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити його належну поведінку.

Керуючись ст. 177, 183, 194, 196-197 КПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні дітей не має, особі без інвалідності, раніше судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8» строком на шістдесят днів, починаючи з моменту взяття під варту 04 листопада 2025 року 16 годині 30 хвилин по 02 січня 2026 року 16 годині 30 хвилин.

Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1