В И Р О К

і м е н ем У к р а ї н и

29 грудня 2025 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, інформація про яке внесена до ЄРДР за №0000218 від 12 жовтня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Гражданівка Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого неповну-середню освіту, не одруженого, не працюючого, інвалід 3 групи, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

представники потерпілої адвокат ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 близько 11.00 год. 12 жовтня 2021 року перебував неподалік церкви на околиці с.Новоолексіївка Первомайського району Миколаївської області (Врадіївська ОТГ), в цей час в його напрямку їхав автомобіль марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 за керуванням ОСОБА_9 .. Перебуваючи біля вказаної церкви, ОСОБА_3 на ґрунті існуючих особистих неприязних відносин, вчинив словесну суперечку з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень. Він, маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та, бажаючи їх настання, використовуючи дерев`яну палицю довжиною 1 м. та діаметром 6 см., умисно наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів в область лівої руки та не менше двох ударів в область спини. В результаті протиправних дій, ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої зони правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, рубленої рани нижньої зони лівого стегна, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як тi, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав категорично. Пояснював, що причиною конфлікту 12 жовтня 2021 року на околиці с.Новоолексіївка Первомайського району Миколаївської області (Врадіївська ОТГ)між ним та потерпілою стало те, що ОСОБА_6 сама напала на нього з сокирою. Він, в свою чергу, був змушений оборонятися. Стверджував, що не наносив її жодних ударів ніякими предметами. Також просив врахувати, що потерпіла напала на нього, поводила себе агресивно, провокувала його, а потім поїхала з місця конфлікту. Цивільний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, об`єктивно підтверджується належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила, що у її сина з обвинуваченим давно склалися неприязні відносини. 12 жовтня 2021 року вона іхала зі своїм чоловіком ОСОБА_9 по дрова в с.Новоолексіївка Первомайського району Миколаївської області на автомобілі марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 .. Коли побачили на дорозі ОСОБА_3 , вирішили зупинитися і переговорити з ним щодо причин його постійного цькування сина. Вона спочатку сиділа в машині, а ОСОБА_9 , вийшовши з автомобіля, намагався спілкуватися з обвинуваченим. Розмова між ними відразу почалася на підвищених тонах. Коли потерпіла побачила, що до них біг родич ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_10 , вийшла з машини. В цей час вона з метою захисту взяла до своїх рук сокиру, яка була в машині, але ОСОБА_9 забрав з її рук сокиру та поклав в авто. В свою чергу ОСОБА_11 , підбігши до них, маючи в руках деревяну палицю, вдарив по автомобілю. Коли вона стояла біля авто, в ту ж мить до неї підбіг ОСОБА_3 , та, забравши з рук ОСОБА_12 дерев`яну палицю, наніс їй не менше двох ударів в область лівої руки, а також не менше двох ударів в область спини. Вона, в свою чергу, не мала можливості оборонятися, тільки голосно кричала від болю. Побоюючись за своє життя, оскільки обвинувачений був дуже агресивний, вона з чоловіком, долаючи невимовну біль від отриманих від обвинуваченого ударів, сіли в свій автомобіль, поїхали додому, де викликали поліцію, швидку допомогу. В результаті протиправних дій, ОСОБА_3 , потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої зони правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, рубленої рани нижньої зони лівого стегна. Із-за отриманих 12 жовтня 2021 рокувід обвинуваченого тілесних ушкоджень була змушена тривалий час лікуватися, а також була піддана хірургічним операціям.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що 12 жовтня 2021 року, перебуваючи за кермом автомобілю марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , іхав зі своєю дружиною ОСОБА_6 по дрова в с.Новоолексіївка Первомайського району Миколаївської області. Побачили на дорозі ОСОБА_3 , тому вирішили зупинитися і переговорити з ним щодо причин його постійного цькування сина. ОСОБА_6 сиділа в машині, а він вийшов з автомобіля та намагався спілкуватися з ОСОБА_3 , хоча той відразу почав кричати. Потім він побачив, що до них біг родич ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_10 , а також, що потерпіла вийшла з машини, в неї в руках була сокира, він підійшов до неї і забрав сокиру, поклавши її до авто. В цей час до їх авто підбіг ОСОБА_11 , в руках якого знаходилась деревяна палиця, та вдарив нею по автомобілю. Він злякався, при цьому в ту ж мить до ОСОБА_6 підбіг ОСОБА_3 , та, забравши з рук ОСОБА_12 дерев`яну палицю, наніс їй не менше двох ударів в область лівої руки, а також не менше двох ударів в область спини. Вони в свою чергу не мали можливості оборонятися, тільки ОСОБА_6 голосно кричала від болю. Побоюючись за своє життя, оскільки обвинувачений був дуже агресивний, вони сіли до автомобілю, поїхали додому, де викликали поліцію, швидку допомогу.

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в суді підтвердив, що був очевидцем коли ОСОБА_3 в ході проведення слідчих дій відмовився надавати будь-які пояснення, не погоджувався на проведення слідчого експеременту. Очевидцем конфлікту 12 жовтня 2021 рокуміж потерпілою та обвинуваченим не був.

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000218 від 12 жовтня 2021 року щодо реєстрації кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , попереня правова кваліфікація - ч.1 ст.122 КК України (том 1 а.п.226);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12 жовтня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 заявила про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 12 жовтня 2021 року в с.Новоолексіївка Первомайського району Миколаївської області (том 1 а.п.228);

- протоколом огляду речей від 13 жовтня 2021 року (том 1 а.п.230);

- висновком експерта №441-М від 20 жовтня 2021 року за яким, у ОСОБА_6 виявлено: перелом с/з правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків. Рублена рана н/з лівого стегна; дані тілесні ушкодження могли утворитися 12 жовтня 2021 року від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я; потерпілій нанесено не менше двох ударів в ділянки верхніх і нижніх кінцівок; розміщення ушкоджень на різних ділянках тіла дає можливість стверджувати, положення потерпілої і наносившого удари мінялось по відношенню один до одного; вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли (том 1 а.п.235-236);

- висновок експерта №25-М від 17 січня 2022 року за яким, у ОСОБА_6 виявлено: перелом с/з правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків. Рублена рана н/з лівого стегна; Дані тілесні ушкодження могли утворитися 12 жовтня 2021 року від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (том 1 а.п.238-239);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13 січня 2022 року, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_6 , з таблицею ілюстрацій, в ході якого потерпіла на місці розказала та показала як саме обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження (том 1 а.п.240-246);

- протоколом огляду речей (додатковий) від 01 лютого 2022 року (том 2 а.п.1).

При цьому, суд критично відноситься по показів свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні вказав, що обвинувачений є спімешканцем його матері, вони проживають в одному будинку. 12 жовтня 2021 року, він був неподалік церкви, що розташована с.Новоолексіївка Первомайського району Миколаївської області. Почув крики про допомогу ОСОБА_3 , коли прибіг, побачив, що він стояв неподалік авто, яке належить ОСОБА_9 .. Окрім ОСОБА_3 , там був сам ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 .. Бійку між обвинуваченим та потерпілою він не бачив, чув лише сварку між ними. Коли він прибіг у потерпілої тілесних ушкоджень не бачив, а в ОСОБА_3 на лобі була кров. Суд не бере до уваги покази свідка в частині того, що ОСОБА_6 не мала тілесних ушкоджень, оскільки ці покази суперечать сукупності інших досліджених доказів, зокрема показами самої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 , які під час допиту в суді, кожний окремо, стверджували про нанесення 12 жовтня 2021 року тілесних ушкоджень потерпілій саме ОСОБА_3 , у об`єктивності та правдивості яких у суду не виникає жодних сумнів.

Суд також не приймає до уваги посилання обвинуваченого на відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, а також те, що він не наносив 12 жовтня 2021 року в с.Новоолексіївка Первомайського району Миколаївської області потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень. Обвинувачений не навів суду переконливих доказів на підтвердження своєї версії по спростуванню факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , оскільки в ході досудового та судового слідства протилежне встановлено не було.

Дані обвинуваченого спростовані в судовому засіданні органом державного обвинувачення, і, навпаки, об`єктивно підтверджені доказами, дослідженими в суді. Покази обвинуваченого в судовому засіданні суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст.87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази встановлені, зібрані та досліджені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст.87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені у судовому засіданні докази узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли свідчити про недостовірність досліджених доказів, судом встановлено не було.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним "поза розумним сумнівом" винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та кваліфікує його дії як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілеснеушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно висновку Первомайського районного сектору №2 філії Державної установи Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 має середній ризик ймовірності вчинення повторного правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без обмеження на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.п.215-218).

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд оцінює особистість обвинуваченого та властивості кримінального правопорушення, яке ним було вчинено. При цьому суд враховує вік обвинуваченого, його соціальне положення, характер, мотиви, обставини та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, дані про поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований, має постійне місце проживання, не одружений, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи загального захворювання, раніше судимий в силу ст.89 КК України.

Обвинуваченим вчинено умисний нетяжкий злочин, обставини та мотиви вчинення, наслідки його вчинення для потерпілого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченого, висновок Первомайського районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях. Також суд враховує правову позицію прокурора, думку потерпілої, її представника, які просили призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з обмеженням волі.

Суд також звертає увагу на посткримінальну поведінку обвинуваченого, який не вибачився перед потерпілою, жодного разу не намагався у добровільному порядку відшкодувати останній завдану шкоду, протягом всього судового розгляду поводив себе зухвало, виправдував свої дії поведінкою потерпілої, не вчинив жодних дій, які свідчать про бажання ОСОБА_3 виправити наслідки вчиненого. Поведінка ОСОБА_3 свідчить про вихід за межі допустимої і прийнятної.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки, характер протиправних дій обвинуваченого та їх наслідки, на переконання суду, розумною відповіддю держави на вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення буде призначення йому виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, у вигляді обмеження волі, оскільки виправлення ОСОБА_3 можливе лише за умов реального обмеження його свободи, що сприятиме усвідомленню ним протизаконності своїх дій, забезпечить відновлення суспільної справедливості та виконання превентивних завдань кримінального покарання.

Водночас, суд не вбачає підстав для застосування положень 69, 69-1, 75 КК України КК України,

Крім того, у даному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 100 000 грн..

Під час вирішення питання щодо цивільного позову, суд керується положеннями ст.ст.128, 129 КПК України, ст.13 ЦПК України, ст.1167 ЦК України, та приходить до наступного.

Відповідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 заподіяно моральну шкоду, що виразилась у сильному, невимовному фізичному болі, незручності в особистому житті. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпіла зазнала психоемоційних переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалий час ОСОБА_6 була вимушена лікуватись, що неминуче знизило її працездатність та ускладнило догляд за дитиною інвалідом, тобто підстави цивільного позову доведені.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості, глибини фізичних, душевних та психічних страждань потерпілої, відсутність щирих вибачень та спроб примирення з боку обвинуваченого, а також засади справедливості та співмірності, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, та заявлена сума морального відшкодування підлягає задоволенню зі стягненням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн..

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд вважає необхідним скасувати арешти на майно, накладені ухвалами слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2021 року (справа №474/814/21, провадження 1-кс/474/371/21) та від 14 травня 2022 року (справа №474/814/21, провадження 1-кс/474/96/22).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього не обиралися.

Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило, суд, керуючись засадами змагальності та диспозитивності кримінального провадження, не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу за власною ініціативою.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.342, 368, 370, 373-374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди від злочину, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошову суму в загальному розмірі 100 000 (п`ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешти на майно, накладені ухвалами слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2021 року (справа №474/814/21, провадження 1-кс/474/371/21) та від 14 травня 2022 року (справа №474/814/21, провадження 1-кс/474/96/22).

Речові докази:

- дерев`яна палиця "Пакет №1", передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області; сокира з дерев`яною рукояткою та металевим лезом "Пакет №1", передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження за заявою можуть отримати в суді в секретаря копію вироку.

СУДДЯ: