Справа № 953/7504/25
н/п 1-кп/953/898/25
"14" листопада 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, є солдатом військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -
На обґрунтування клопотання зазначає, зокрема, що згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.
З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на 30 діб до 05 години 30 хвилин 26.03.2022 введений воєнний стан, продовжений на підставі Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.04.2025 №4356-ІХ, до 90 діб до 05 години 30 хвилин 07.05.2025.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині), № 48 від 05.09.2023, матроса ОСОБА_5 , зараховано на усі види забезпечень, а також призначено на посаду старшого регулювальника радіотелефоніста комендантського відділення роти охорони військової частини НОМЕР_2 .
Таким чином, матрос ОСОБА_5 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучі військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, матрос ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.
За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями тощо.
Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов`язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на посаді старшого регулювальника радіотелефоніста комендантського відділення роти охорони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «матрос», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем, що проходить військову службу на посаді старшого регулювальника радіотелефоніста комендантського відділення роти охорони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «матрос», незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), самовільно залишив місце несення служби.
Відповідно до доповіді про відсутність на військовій службі військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , що проходить військову службу за мобілізацією, матрос ОСОБА_5 , з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командира, самовільно залишив місце несення служби постійної дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_2 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , матрос ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території місця служби в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до того, як ОСОБА_5 було направлено до ВЧ НОМЕР_1 НГУ, де він на теперішній час проходить військову службу.
Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.
Так, ОСОБА_5 16.07.2025 добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.
Також, 26.06.2025 на адресу СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшла письмова згода командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 НГУ (установи) на продовження проходження ОСОБА_5 військової служби.
Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий. Добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив прийняти рішення відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України.
В підготовче судове засіданні ОСОБА_5 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407,408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.
Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.
Судом встановлено, що 24.02.2022 Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.
16.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця несення служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
16.07.2025 ОСОБА_5 роз`яснено суть підозри та право на звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України.
ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області із клопотанням, в якому просив прийняти його клопотання про намір повернутися для продовження проходження військової служби в будь-якій іншій військовій частині Збройних Сил України. Зобов`язується виконувати бойові (службові) завдання в районах ведення бойових дій. Скарг на здоров`я, які б заважали виконувати бойові (спеціальні) завдання в районах ведення бойових дій, на даний час не має. Згоду надає добровільно. Заходи фізичного, психологічного або іншого впливу до нього не застосовувались. Крім того, ОСОБА_5 надано письмову згоду на звільнення від кримінальної відповідальності.
26.06.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 надано письмову згоду, в якій він не заперечував щодо подальшого проходження військової служби солдатом ОСОБА_5 у військовій частині НОМЕР_1 НГУ.
Відповідно до ч. 1 ст. 288 КПК України, розгляд клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.
Однак, особа, щодо якої вирішується питання про звільнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_5 у підготовчі судові засідання не з`являвся без поважних причин, про причини неявки суду не повідомив.
У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив про те, що наразі місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 невідоме.
21.10.2025 на електрону адресу суду прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 надано копію Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.07.2025 №227, згідно якого виключено з всіх видів забезпечення гранатометника 3 відділення 1 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення «Донбас» солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 з 26.07.2025 у зв`язку із неповернення з лікувального закладу до місця дислокації підрозділу.
Згідно ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Отже, суд позбавлений можливості перевірити добровільність згоди підозрюваного ОСОБА_5 на звільнення від кримінальної відповідальності та наявність у нього намірів щодо продовження проходження військової служби, а також дотримання інших умов, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, необхідних для звільнення його від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у відповідності до положень ч. 5 ст. 401 КК України відсутні, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та повернути його прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку, що відповідає положенням ч. 4 ст. 288 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 288, 314, 370, 371, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 407 КК України - повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1