Провадження №1-кс/523/8074/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Пересипського районного суду м. Одеси клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні дитину, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

ВСТАНОВИВ:

27.11.2025 сторона обвинувачення звернулося з клопотанням в якому просить продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строків досудового розслідування, без визначення застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на всій території України протягом 90 днів із дня набрання чинності Указом. Також указом, серед іншого, постановлено:

- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;

- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому законом порядку, серед іншого, своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

- здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У подальшому, строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Абзацом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення особливого періоду міститься у Законі України «Про оборону України», згідно з абзацом 13 ч. 1 ст. 1 якого, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, враховуючи введення в Україні у встановленому законом порядку правового режиму воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і Закону України «Про оборону України».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування постановлено запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Законом України «Про правовий режим воєнного стану» визначено поняття воєнного стану. Так, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно з законодавством. Громадяни України проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Незважаючи на обізнаність з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, у ОСОБА_4 , у невстановлений в ході досудового розслідування час та дату, але не пізніше 14.07.2025, у невстановленому в ході досудового розслідування місці виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом організації незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України до Республіки Молдова.

На виконання свого злочинного умислу, 12.07.2025 ОСОБА_4 зустрівся із громадянкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території Київського району м. Одеси, діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, домовився з ОСОБА_9 за грошові кошти у розмірі 13000 (тринадцять тисяч) доларів США про перевезення з України до Республіки Молдова громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою призовного віку та підлягає мобілізації в особливий період.

25.07.2025 ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_9 , поряд із кав`ярнею «Золоте Руно», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 16, де в автомобілі на якому приїхав за вказаною адресою отримав від останньої завдаток за організацію переправлення ОСОБА_8 із України до Республіки Молдова у розмірі 1000 доларів США.

29.07.2025 ОСОБА_4 , зв`язавшись із ОСОБА_9 засобами телефонного зв`язку, повідомив її про те, що найближчим часом ОСОБА_8 будуть перевозити через державний кордон України до Республіки Молдова.

Надалі, 09.08.2025 ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що 10.08.2025 ОСОБА_8 будуть перевозити через державний кордон України до Республіки Молдова.

10.08.2025, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 зателефонував невідомий абонент з номером мобільного телефону НОМЕР_1 і повідомив, що він телефонує від ОСОБА_10 і що через годину забере ОСОБА_8 поряд з його будинком, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, буд. 8.

Цього ж дня, близько 15 год. 00 хв., за вищевказаною адресою приїхав автомобіль марки «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 під керування особи жіночої статі, де в якості пасажирів знаходились два чоловіки, один із яких ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після того, як ОСОБА_8 сів у вказаний автомобіль, водій автомобіля попрямувала в сторону АЗС «SOCAR», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, 12/1.

По приїзду за вказаною адресою, водій автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 повідомила, що далі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 попрямують на автомобілі «Ford FUSION» д.н.з. НОМЕР_3 , водієм якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який займає посаду водія відділення охорони військової контррозвідки Служби безпеки України НОМЕР_4 комендатури охорони та обслуговування. Далі, ОСОБА_12 видав ОСОБА_8 та ОСОБА_11 військову форму ЗС України та сказав переодягатися. Крім того, з метою безперешкодного перетину пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка», ОСОБА_12 видав ОСОБА_8 та ОСОБА_11 військові квитки діючих військовослужбовців ЗС України, які за своїми рисами обличчя схожі на останніх, на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також посвідчення про відрядження на вказаних осіб з м. Одеси до м. Рені Одеської області, та попрямували на вищевказаному автомобілі в сторону м. Рені Одеської області

В подальшому, перед перетинанням державного кордону України, в районі с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, злочинні дії ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом незаконного переправлення ОСОБА_8 , який є особою призивного віку та підлягає мобілізації, через державний кордон України до Республіки Молдова, були припинені.

10.08.2025 ОСОБА_4 затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

11.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, також вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Досудове розслідування триває, для його завершення необхідно провести ряд слідчих дій.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного закінчується 04.12.2025.

Сторона обвинувачення зазначає, що стосовно підозрюваного слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Захисник та підозрюваний заперечували проти клопотання, вказавши, що ризики не доведені, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, і слідчий суддя може становити альтернативу в виді застави. Підозра необгрунтована.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

10.08.2025 ОСОБА_4 затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

11.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

06.10.2025 слідчим суддею Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 04.12.2025 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 04.12.2025 включно.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України, що підтверджується: відповіддю на доручення ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області;протоколом огляду місця події від 10.08.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.08.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.07.20205, 14.07.2025 та 28.07.2025 яка прямо вказала на підозрюваного як на особу яка організовувала переправлення через кордон військовозобов"язаних за грошові кошти;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.08.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.08.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.09.2025;протоколом обшуку від 10.08.2025;протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшуку від 10.08.2025; листом ІНФОРМАЦІЯ_6 ; іншими матеріалами досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що Підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого він на цей час підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження, враховуючи, що підозрюваний, ретельно приховував свою злочинну діяльність, вчинив тяжкий злочин з прямим умислом, усвідомлював суспільну небезпеку вчиненого діяння та не бажав його викриття правоохоронними органами, може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних, а також перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, оскільки підозрюваний є лише складовою частиною вчинення вищевказаного злочину, перебуваючи на свободі останній може перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати інших можливих співучасників, зокрема організаторів злочинної діяльності пов`язаної перешкоджанням законній діяльності ЗСУ та переправленням осіб через державний кордон України.

Також, ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити те, в якому обґрунтовано підозрюється, оскільки на даний час не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні дитину, мати останнього отримала травму яка вимагає стороннього догляду.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контакти.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання. Більш того, за час тримання підозрюваного під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, до 26.01.2026 включно, адже інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та уникнення ризиків встановлених при розгляді клопотання.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання підозрюваного під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч.1 ст.114-1КК України в період воєнного стану.

Щодо доводів захисту, то всі обставини на які вказував захисник (міцність соціальних зав`язків) була врахована при обранні запобіжного заходу і його продовженні. Щодо наявності ризиків, та обгрунтованої підозри, то їх наявність була встановлена в ході розгляду клопотання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання ст.слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 26.01.2026 року.

Строк дії запобіжного заходу до 26.01.2026 року .

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя : ОСОБА_1