УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року

м. Київ

справа №206/1646/24

провадження № 51-4682ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Самарського районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Самарського районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за: ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 296 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. В задоволенні цивільного позову в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року вказаний вирок місцевого суду змінено в частині зарахування ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Судовими рішеннями ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він в стані алкогольного сп`яніння підійшов до ОСОБА_6 та здійснив не менше 4 пострілів в голову, шию та нижню праву кінцівку потерпілого, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження, що зумовило стійку втрату працездатності не менш, ніж на одну третину (зниження у потерпілого гостроти зору на праве око до нуля). Окрім цього, ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та носив пістолет, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить змінити оскаржувані вирок та ухвалу і звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування касаційних вимог захисник стверджує, що судами під час призначення покарання не дотримано вимог ст. 65 КК та в повній мірі не враховано особу винного і обставини, що пом`якшують покарання. Вважає, що судами не взято до уваги, те що, ОСОБА_5 раніше не судимий, проживає з родиною за місцем реєстрації, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, є особою з обмеженими можливостями ІІІ групи, студентом. Стверджує, що судами належним чином не враховано щире каяття у вчиненому, повне визнання ОСОБА_5 своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування матір`ю засудженого матеріальних збитків, що у сукупності з інформацією про особу засудженого свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Мотиви Суду

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги захисника полягають у незгоді із призначеним засудженому покаранням та незастосуванням до останнього ст. 75 КК.

Згідно з вимогами ст. 75 КК, якщо суд під час призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, під час призначення покарання ОСОБА_5 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК є тяжкими злочинами, відомості про особу засудженого (наявність у нього психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та статусу особи з обмеженими можливостями III групи, перебування на лікуванні з надання психіатричної допомоги, відсутність інформації про нього в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями та скарг за місцем його проживання, позитивну характеристику за місцем робити, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий та має на утриманні сина). Також було враховано думку потерпілого, який просив призначити засудженому покарання, яке необхідно відбувати реально.

Обставин, що пом`якшують покарання, встановлено не було. Обставиною, що обтяжує покарання, визнано вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, під час призначення покарання місцевий суд врахував поведінку ОСОБА_5 в ходівчинення кримінальних правопорушень, а саме - кількість вчинених пострілів, залишення ним місця події, ненадання медичної допомоги потерпілому та намагання приховати вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, а також спробу звинуватити потерпілого у провокації вчинення засудженим кримінальних правопорушень, що було спростовано показами ОСОБА_6 в судовому засіданні та показами свідка ОСОБА_7 . В той же час суд першої інстанції зазначив, що розкаяння ОСОБА_5 не було щирим та зумовлене бажанням уникнути реального покарання за вчинене.

З урахуванням наведеного місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкцій інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а остаточне покарання у виді позбавлення волі засудженому було призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто найсприятливішим способом складання покарань, передбаченим ч. 1 ст. 70 КК, та визначено у розмірі 5 років.

Апеляційний суд встановив, що вчинення ОСОБА_5 одночасно трьох умисних тяжких злочинів та вагомість наслідків, що настали для здоров`я потерпілого (зниження у потерпілого гостроти зору на праве око до нуля), наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також посткримінальна поведінка ОСОБА_5 ,вказують на неможливість досягнення засудженим мети покарання без реального його відбування.

Також суд апеляційної інстанції в ході розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку дав належну оцінку доводам апеляційної скарги сторони захисту про можливість призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК та дійшов переконливого висновку про відсутність підстав для їх застосування до ОСОБА_5 .

На думку колегії суддів касаційного суду, місцевий та апеляційний суди обґрунтовано визнали недоцільним застосування до засудженого положень ст. 75 КК, оскільки його виправлення, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, можливе лише за умови ізоляції від суспільства.

Відомостей, які б слугували підставою для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень, як про це вказує захисник у поданій касаційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюзахисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Самарського районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3