Справа № 352/2638/25
Провадження № 1-кп/352/316/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 02.09.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця відділення оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні "солдат",

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Солдат ОСОБА_6 , 30.08.2025 року близько 19 год. 34 хв. перебуваючи біля хвіртки домогосподарства свого сусіда ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_2 під час з`ясування із своїм сусідом ОСОБА_4 раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинити останньому тілесні ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки та один удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці язика, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, синці та подряпини в ділянці лівої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З огляду на зазначене, ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразилися у заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1.Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав. Цивільний позов визнав частково у розмірі 5000 грн.

2.1.2. Захисник обвинуваченого в судовому зазначив, що обвинувачений вину визнає, щиро кається у вчиненому, просив призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу.

2.1.3. Потерпілий в судовому засіданні просив його цивільний позов про стягнення моральної шкоди задовольнити в повному обсязі, призначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі на строк до двох років.

2.1.4. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, що було повністю доведено в суді. Тому з урахуванням обставин, які характеризують особу винного, просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим і призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3.2. Докази сторони обвинувачення:

3.2.1. Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.09.2025 року, згідно якого дізнавач СД ВП №1 (м. Тисмениця) прийняв заяву від ОСОБА_4 , про нанесення йому легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с.7).

3.2.2. Висновок експерта №396 від 07.11.2025 року у відповідності до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: рана в ділянці язика відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Синці та подряпини в ділянці верхньої лівої кінцівки відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.24-25).

3.2.3 Протокол огляду речового доказу від 02.09.2025 року, який розпочато о 17:30 год та завершено о 18:10 год., згідно із яким встановлено, що речовий доказ по кримінальному провадженню: відеозапис з камери відеоспостереження із домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_3 , містить відеофайл з об`ємом пам`яті 43,5 МБ, час на якому не збігається із реальним часом та становить похибку 1 годину. Вказаний речовий доказ СD-R диск після огляду поміщено у паперовий конверт та опечатано. До протоколу додані фототаблиці із зображенням території домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_3 , 30.08.2025 року у період з 18:40 год. по 18:41 год. (а.с.50-62).

3.2.4. В порядку ст.359 КПК України судом було проведено демонстрацію відеозапису події 30.08.2025 року, що мала місце на території домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_3 , на якому зафіксовано як обвинувачений наніс потерпілому кілька ударів в тому числі в ділянку обличчя (а.с.49).

3.2.5. Постанова про визнання речовим доказом та долучення його до матеріалів кримінального провадження №0000073 від 02.09.2025 року, відповідно до якої оптичний диск СD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження з території домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженні (а.с.48).

3.2.6. Витяг з ЄРДР №0000073 від 02.09.2025 року відповідно до якого 02.09.2025 року внесено відомості за ч.1 ст. 125 КК України по факту, що 30.08.2025 близько 19:35 год сусід на ім`я ОСОБА_7 , перебуваючи біля хвіртки домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_3 , вчинив конфлікт із ОСОБА_4 , в ході якого спричинив останньому тілесні ушкодження (а.с.72).

3.2.7. Постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 14.11.2025 року, відповідно до якої змінено кваліфікацію в даному кримінальному провадженні з ч.1 ст. 125 на ч.2 ст. 125 КК України (а.с.74)

3.2.8. Ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме: медичної документації потерпілого ОСОБА_4 від 09.09.2025 року та документів отриманих на їх підставі (а.с. 29-44).

3.2.9. Довідка від 26.12.2024 року до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №479532, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має ІІ групу інвалідності з причин, пов`язаних із захистом Батьківщини на строк до січня 2027 року (а.с.15).

3.2.10. Посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке засвідчує наявність у особи інвалідності ІІ групи (а.с.14).

3.2.11. Посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 (а.с.16).

3.3. Докази сторони захисту:

3.3.1 Обвинувачений зазначив, що з потерпілим у нього неприязні стосунки, однак підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, а саме, що 30.08.2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання почув плач своєї дитини. Вказав, що цей плач був наслідком крику сусіда ОСОБА_4 . Через це нестиримався та пішов до нього та наніс кілька ударів один із яких у лице. Вказав, що шкодує через вчинене, просить пробачення у потерпілого, позов визнає частково в сумі 5 000 грн. Пояснив, що після цього конфліктів із потерпілим не було, запевнив суд, що більше такого не повториться.

3.4. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

3.4.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

3.4.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення вище перелічені докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки містять інформацію про обставини подій, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, є допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому КПК України, без істотного порушення прав та свобод людини та достатніми, оскільки у своїй сукупності надали можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у пред`явленому йому обвинуваченні.

З огляду на вищевикладене, дослідивши докази сторони обвинувачення суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 125 КК України.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, щире каяття. Суд звертає увагу, що обвинувачений під час судового провадження повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенню, правдиво підтвердив його обставини, надав належний критичний осуд своїй кримінально-протиправній поведінці та виявив готовність нести покарання, яке заслуговує, що свідчить про наявність факту щирого каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1.Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим відповідно до ст.12 КК України, є проступком.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений є раніше не судимий, відповідно до довідок за №2671 від 12.09.2025 року на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, є військовослужбовцем, одружений, з середньою спеціальною освітою, на утриманні має малолітню дитину.

Тому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Суд вважає, що призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення, призначається лише у випадку, якщо менш суворе покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

6. Цивільні позови у кримінальному провадженні.

Щодо заявленого ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінально-процесуальним кодексом України і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №2498 від 30.08.2025 року, згідно якої ОСОБА_4 звертався у відділення невідкладної (екстренної) допомоги та був оглянутий спеціалістами КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де встановлено діагноз: забій м`яких тканин голови, рвана рана язика.

Так ОСОБА_4 у своїй позовній заяві зазначає про те, що протиправними діями обвинуваченого йому було завдано моральних страждань. Окрім того, потерпілого непокоїли наслідки отриманих травм, оскільки він змушений терпіти постійний біль, що створило для нього незручності, які перешкоджали його нормальній життєдіяльності, призвели до змушених змін у його житті, тому просить стягнути з обвинуваченого 20 000 грн моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається із системного аналізу зазначеної вище норми, обов`язковими елементами деліктних правовідносин є: 1) протиправна поведінка; 2) вина особи; 3) наявність дійсної шкоди; 4) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та її наслідками у виді спричинення шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Із системного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час судового розгляду встановлено, що потерпілий під час і після вчинення кримінального правопорушення щодо нього зазнав фізичних і душевних страждань, що виразились у тривалому переживанні з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності, викликаних вказаними подіями, подальшими слідчими діями та судовими засіданнями.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_4 від протиправних дій обвинуваченого, пов`язаних із заподіянням легких тілесних ушкоджень потерпілому, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим. З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 7 000 гривень, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого по справі.

На переконання суду, саме такий розмір буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

7.1. Витрати на залучення експерта у даній справі відсутні.

7.2. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не застосовано запобіжний захід і суд не вбачає підстав для його застосування.

7.3. Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: оптичний диск DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1