Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/670/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 941/212/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 185 (81, 86-1, 140) П ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000545 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційними скаргами заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01.09.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрове Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.07.2024 Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу в розмірі 17000 гривень. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2025 несплачену суму штрафу в розмірі 17000 гривень, призначеного за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2024, замінено покаранням у виді 240 годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі підпункту «г» п.1 ч.1 ст. 72 КК України переведено не відбуту ОСОБА_6 частину покарання за попереднім вироком у вигляді 240 годин громадських робіт в 30 днів позбавлення волі з розрахунку вісім годин громадських робіт за 01 день позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднано не відбуту частину за попереднім вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2024 та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 05 (п`яти) років та 01 (одного) дня позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 30.05.2025 по день, що передує дню ухвалення вироку включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

За участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 скоїв умисні злочини у сфері злочинів проти власності, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за таких обставин.

Так, ОСОБА_6 30.03.2023 діючи умисно, з корисливих мотивів та в цілях власної наживи, тобто в період якого діяв воєнний стан, перебував біля подвір`я будинку №71 по вул. Центральній в селищі Петрове Олександрійського району Кіровоградської області, де побачив легковий автомобіль марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , блакитного кольору та шляхом вільного доступу проник до підкапотного відсіку, звідки таємно викрав «акумуляторну батарею марки «Mutlu 12V 60Ah 540А EN / 600А SAE SFB technology», що належить ОСОБА_9 , вартість якої у відповідності до висновку судово транспортно-товарознавчої експертизи № 5465 від 22.12.2023 становить 3228 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 , зник з місця скоєння злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 3228 гривень.

Крім того, в період часу з 30.05.2023 по 01.06.2023 (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), тобто в період якого діяв воєнний стан, ОСОБА_6 , під час засівання земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Лани, Олександрійського район Кіровоградської області, скориставшись відсутністю робітників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , упевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав один мішок посівного матеріалу насіння соняшника марки «Syngenta», вагою 8,5 кг, який знаходився у вільному доступі та на праві власності належав потерпілому ОСОБА_12 .

Після цього, ОСОБА_6 зник з місця скоєння злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, продавши ОСОБА_13 , тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 7785 гривень 33 копійок.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_14 , не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_15 , просить змінити вирок суду у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків та вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. ст. 72 КК України перевести невідбуту частину покарання за попереднім вироком у вигляді 240 годин громадських робіт в 30 днів позбавлення волі з розрахунку вісім годин громадських робіт за 1 день позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2024 та призначити ОСОБА_15 остаточне покарання у вигляді 5 років та 1 дня позбавлення волі, а у решті вирок районного суду залишити без зміни.

Свої доводи прокурор обґрунтовує тим, що кримінальні правопорушення за вироком суду, що оскаржується, вчинені ОСОБА_6 30.03.3023 та з 30.05.2023 по 01.06.2023, тобто до ухвалення вироку Петрівського районного суду від 12.07.2024, а тому покарання повинно бути призначене саме за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. Таким чином, суд першої інстанції при постановленні вироку допустив незастосування закону який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню, що у відповідності до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 413 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок районного суду та на підставі ст. 71 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання у вигляді 30 днів позбавлення волі за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2024, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Звільнити ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від призначеного вироком суду покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Отже, захисник вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано ст. 71 КК України, а саме, складання покарань, а не поглинання та не обґрунтував неможливість застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України. Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі є занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні на підставі наступних обставин.

Так, в судових дебатах ОСОБА_6 і його захисник просили суд застосувати інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням передбаченого ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк, однак суд вирішив, що підстави застосування положень ст. 75 КК України відсутні. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_6 , повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, погодився на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом враховані дані обставини, як пом`якшуючі покарання, згідно ст. 66 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Суд при його призначенні повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

За час судового розгляду ОСОБА_6 вже багаторазово пожалкував про скоєні ним кримінальні правопорушення, фактично покараний перебуванням понад 4 місяці під вартою. Потерпілим відшкодована шкода в добровільному порядку. Цивільні позови потерпілі не заявляли, на суворому покаранні обвинуваченого не наполягали.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо характеризуючих особистість обставин: ОСОБА_6 є учасником бойових дій, бажає повернутись на військову службу з метою захисту Батьківщини. За місцем проживання характеризується задовільно. Згідно довідки - характеристики, від сусідів скарг не надходило. Тяжкі наслідки кримінального правопорушення відсутні. Він має стійкі соціальні зв`язки, є діючим війсьвослужбовцем. На обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Таким чином, на думку захисника, хоча дані злочини за ч. 4 ст. 185 КК України і є тяжкими, однак зазначена сукупність пом`якшуючих обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів та з урахуванням аналізу особи винного, як у загально-соціальному плані так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, що у своїй сукупності відповідно до приписів ст. 75 КК України дають підстави для застосування до нього інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням з максимальним іспитовим строком 3 (три) роки.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений Рубан також просить змінити вирок районного суду та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням.

Вказує, що він щиро розкаявся у скоєному та хоче повернутися на військову службу з метою захисту України від російської агресії.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора, захисник заперечив, обвинувачений не заперечував, думку прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, просила її задовольнити, проти апеляційних скарг захисника та обвинуваченого заперечила, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У межах даного кримінального провадження вирок суду першої інстанції оскаржений в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду, у зв`язку з чим вони судом не перевірялися під час судового слідства, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином роз`яснено районним судом (Т.1 а.к.п.204-205).

За такої процесуальної позиції сторін, суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України та правильно кваліфікував його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував, що останній вчинив ряд умисних корисливих тяжких злочинів проти власності, відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, з незначною періодичністю у часі, вчинив ряд тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, що свідчить про стійку спрямованість обвинуваченого на протиправну поведінку, вчинення ряду корисливих злочинів, що вказує на зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві норм моралі та закону.

Обставинною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого у скоєному, а обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин районний суд правильно дійшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк, обґрунтовано призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що передбачено санкцією статті обвинувачення.

Тобто вид та розмір призначеного йому покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинені ним діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 з приводу того, що районним судом не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття, оскільки як вбачається з вироку суду вказану обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого у повній мірі враховано районним судом при призначенні покарання обвинуваченому, у зв`язку з чим йому призначено фактично мінімально можливе покарання у межах санкції статті обвинувачення.

Переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного покарання, у апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 не зазначено, і таких даних у матеріалах кримінального провадження за наслідками апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Підстав застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, як того просять у своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, колегія суддів не вбачає.

Переконливого обґрунтування щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника не містять, а відтак задоволенню не підлягають.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення обвинуваченому остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, на думку колегії суддів апеляційному суду є слушними, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд, призначаючи покарання за другим вироком, може як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим за строк покарання, визначений за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини 30.03.3023 та з 30.05.2023 по 01.06.2023, тобто до ухвалення вироку Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2024.

А тому, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 мають застосовуватися правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України.

Проте, як убачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не врахував вимоги визначені ч. 4 ст. 70 КК України, та помилково застосував правила визначені ч. 1 ст. 71 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_14 - задовольнити, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01.09.2025, стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_14 - задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01.09.2025, стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. ст. 72 КК України перевести невідбуту частину покарання за попереднім вироком у вигляді 240 годин громадських робіт в 30 днів позбавлення волі з розрахунку вісім годин громадських робіт за 1 день позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2024 та призначити ОСОБА_15 остаточне покарання у вигляді 5 років та 1 дня позбавлення волі.

У решті вирок районного суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення,а обвинуваченим, який утримується під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2