Провадження № 1-в/635/863/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року сел. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , отримавши заяву (скаргу) засудженого ОСОБА_2 , який відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», про переведення з установи відбування покарання до іншої,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 засуджений вироком Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року за ч. 1 ст. 222, ст. 69, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 144, ст. 190-1, ч. 2 ст. 17, п.п. «а, г, з, і» ст. 93, п.п. «а, з, і» ст. 93, ст. 42 КК України (в редакції закону 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 6 березня 2001 року вирок Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року в частині засудження ОСОБА_2 в частині засудження його за ч.3 ст.144 КК України (в редакції закону 1960 року) скасовано і справу в цій частині закрито. ОСОБА_2 вважається засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ст. 69, ч. 3 ст. 142, ст. 190-1, ч. 2 ст. 17, п.п. «а, г, з, і» ст. 93, п.п. «а, з, і» ст. 93 КК України (в редакції закону 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_2 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Засуджений ОСОБА_2 в порядку п.14 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, ст.93 КВК України, ст.16 Закону України «Про звернення громадян» подав заяву (скаргу), якою просив зобов`язати відповідні органи державної влади перевести його з Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» до Державної установи виконання покарань № 1 Вінницької області для подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що згідно відповіді міністерства Юстиції України від 25 жовтня 2025 року та від 24 листопада 2025 року йому було відмовлено в переведенні до Державної установи виконання покарань № 1 Вінницької області.

Суд, вивчивши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_2 , висновує, що воно підлягає поверненню заявнику без розгляду з таких підстав.

Правовими положеннями п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Згідно з ч. 9 ст. 539 КПК України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до заяви засудженого ОСОБА_2 , поданої у встановленому КПК України порядку для вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, та доданих до неї матеріалів слідує, що засуджений по суті оскаржує рішення Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції України щодо відмови у задоволенні його заяви про переведення з однієї установи виконання покарань до іншої для відбування покарання, яке викладено у відповідній відповіді . У зазначеній відповіді Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції України від 23 жовтня 2025 року роз`яснено, що відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» засуджений ОСОБА_2 має право оскаржити надану відповідь до вищого органу чи посадової особи або суду.

Положеннями статей 537 та 539 КПК України, якими визначено перелік питань, що вирішуються судом під час виконання вироків, та порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, не передбачено можливість розгляду судами за правилами кримінального процесуального законодавства скарг засуджених на рішення відповідних підрозділів Міністерства юстиції України Північно-Східного з питань виконання кримінальних покарань про відмову в переведенні з однієї установи відбування покарання до іншої.

У даних спірних правовідносинах Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України діяв як суб`єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій у сфері управління виконанням кримінальних покарань та пробації, а тому правомірність винесення рішення про відмову в переведенні засудженого з однієї установи відбування покарання до іншої може бути предметом перевірки лише в суді адміністративної юрисдикції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228 затверджено Положення про Міністерство юстиції України (далі - Положення), відповідно до якого Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Згідно з пунктом 3 Положення основними завданнями Мін`юсту, серед іншого, є: забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації; забезпечення формування системи наглядових, соціальних, виховних та профілактичних заходів, які застосовуються до засуджених та осіб, узятих під варту; контроль за дотриманням прав людини і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених та осіб, узятих під варту.

Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань визначає вид установи виконання покарань, у якій відбуватимуть покарання засуджені до позбавлення волі, здійснює розподіл, переводить їх та осіб, узятих під варту, з однієї установи до іншої (підпункт 95-8 пункту 4 Положення).

При цьому переведення засудженого для подальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають подальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Мін`юсту.

Таким чином, у спірних правовідносинах Мін`юст діяв як суб`єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій у сфері управління виконання кримінальних покарань та пробації, а тому правомірність винесення рішення про відмову в переведенні засудженого з однієї установи відбування покарання до іншої може бути предметом перевірки в суді адміністративної юрисдикції.

Положеннями статей 537 та 539 КПК України, якими визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, та порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, не передбачено можливість розгляду судами за правилами КПК України скарг засуджених на рішення Комісії про відмову в переведенні з однієї установи відбування покарання до іншої.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/3059/17.

Отже, оскільки порушені засудженим питання у даному провадженні є публічно-правовим спором, то його звернення підлягає вирішенню виключно за правилами, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України.

З огляду на вищезазначене, заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку КПК України, а тому підлягає поверненню без розгляду особі, яка її подала, із роз`ясненням права та порядку звернення.

Так, повернення заяви (скарги) засудженого ОСОБА_2 без розгляду не позбавляє його права на звернення відповідно до Порядку оскарження рішень центральної та міжрегіональної комісії, визначеному Положенням про такі комісії, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 27 лютого 2017 року за № 680/5 або до суду, в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

При цьому, ухвалення рішення щодо повернення заяви засудженому без розгляду, хоча прямо і не передбачено положеннями розділу VIII КПК України, що регулює питання, які виникають під час виконання судових рішень, проте кореспондується з положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву (скаргу) засудженого ОСОБА_2 , який відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», про переведення з установи відбування покарання до іншої, повернути засудженому без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1