ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001033, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», фактично проживаючого (без реєстрації) у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.07.2023 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржений вирок змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та даним про його особу.

Зазначає, що судом не були враховані пом`якшуючі обставини, а саме: бездоганна військова служба та наявність державних нагород, які підтверджують сумлінність і високий рівень відповідальності обвинуваченого ОСОБА_8 , який нагороджений медаллю Незламним героям російсько-української війни, відзнакою Хрест сил Територіальної оборони, медаллю Золотий хрест; відсутність умислу за вчинення злочину; сприяння слідству у встановленні всіх обставин; щире каяття та визнання фактичних обставин.

Вказує, що призначене покарання є надмірно суворим і не відповідає принципу пропорційності.

Також зазначає, що ОСОБА_8 продовжує перебувати на військовій службі та бажає надалі виконувати бойові завдання для захисту суверенітету та територіальної цілісності країни, у зв`язку із чим вважає, що покарання у вигляді умовного терміну або обмеження волі було б достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі 17 000 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України визначено виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Вирішені питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, проходячи військову службу під час мобілізації, у невстановлені дату, час та місці, але не пізніше 10 серпня 2024 року, без передбаченого законом дозволу придбав, шляхом привласнення знайдені ним на землі: вісімдесят шість патронів, виготовлених промисловим способом, які є бойовими припасами 5,45 мм проміжними патронами зразка 1974 року, придатними для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій; конструктивно оформлений заряд вибухової речовини споряджений корпус ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, з маркуванням «117-81 Т», та уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ, промислового виготовлення, які у поєднанні штатним способом утворюють ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, що відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху, які підняв та поклав до належному йому рюкзаку, вчинив тим самим придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, після чого, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, транспортуючи вказані бойові припаси безпосередньо при собі в належному йому рюкзаку перемістив бойові припаси до обраного ним місця зберігання місця свого мешкання, а саме до приміщення квартири АДРЕСА_2 , вчинив таким чином незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, де залишив зберігатися до 10 серпня 2024 року, тобто до моменту, коли 10 серпня 2024 року, в період часу з 20 години 30 хвилин до 21 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №4 по вулиця В`ячеслава Липинського в м. Дніпрі, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в м. Дніпрі, яким під час проведення відносно нього поверхневого огляду, повідомив, що має в належному при ньому рюкзаку заборонені до обігу бойові припаси, внаслідок чого на місце була викликана слідчо-оперативна група ВП№7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, якій ОСОБА_8 продемонстрував наявні в його рюкзаку: вісімдесят шість патронів, виготовлених промисловим способом, які є бойовими припасами 5,45 мм проміжними патронами зразка 1974 року, придатними для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій; конструктивно оформлений заряд вибухової речовини споряджений корпус ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, з маркуванням «117-81 Т», та уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ, промислового виготовлення, які у поєднанні штатним способом утворюють ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, що відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху, та які були вилучені в ході проведення огляду, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Дії ОСОБА_8 у цій частині кваліфіковані у вироку за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу,

ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання. Враховуючи, що його участь в апеляційному розгляді за правилами ч. 4 ст. 404 КПК України не є обов`язковою, а також приймаючи до уваги участь у судовому засіданні захисника, який проти здійснення апеляційного розгляду без участі обвинуваченого не заперечував, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом вказані вимоги закону про кримінальну відповідальність було виконано та достатньою мірою враховано обставини, що мають значення, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарівнарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного; обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, суд першої інстанції, з урахуванням наявності вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023 року, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.

Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання відповідно до нижчої межі санкції ч. 1 ст. 263 КК України, однак з реальним його відбуванням, та остаточного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі 17 000 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України визначено виконувати самостійно, із чим колегія суддів погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення цього обвинуваченого та попередження нових злочинів, а належних підстав для його пом`якшення за видом та/або розміром не вбачає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, які зводяться до обгрунтування наявності підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів оцінює їх критично з огляду на усталену практику Верховного Суду, викладену зокрема у Постанові ККС ВС від 09.08.2022 у справі N 359/4720/20 (провадження N 51-5104км21), згідно із якою якщо за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час постановлення нового вироку із застосуванням ст. 71 КК суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Відтак у даному випадку призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, зважаючи на призначення йому за попереднім вироком суду покарання із реальним його відбуванням, виключає можливість звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що наведені ним обставини та відомості про особу обвинуваченого у сукупності не спростовують вищенаведених висновків суду.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4