Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3803/25

Номер провадження: 1-кс/511/85/26

22.01.2026 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000012 , внесеному до ЄРДР від 01.10.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України про накладення арешту майно,

ВСТАНОВИВ:

Зміст заявленого клопотання.

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання слідчого, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що слідчим відділенням Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000012, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 01.10.2025 року, за ч.1 ст. 246, ч. 3 ст. 369 Кримінального Кодексу України .

За наявними матеріалами справи було встановлено, що наприкінці вересня 2025 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб виник прямий умисел спрямований на незаконну вирубку зелених лісонасаджень, розташованих н території обслуговування відділення поліції №1 Роздільнянського районног відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, зазначені особи попередньо домовилися про розподіл ролей у спільній злочинній діяльності. Відповідно до цього ОСОБА_5 взяв на себе обов`язок забезпечити прикриття незаконної вирубки, шляхом підшукування службової особи поліції, яка за грошову винагороду погодиться не вживати передбачених законом заходів поліцейського реагування, фактично сприятиме уникненню відповідальності та прикриватиме незаконну діяльність.

На виконання відведеної йому ролі у спільному злочинному плані, діючи умисно та за попередньою змовою з іншими співучасниками, ОСОБА_5 , вирішив через знайомого йому працівника поліції ОСОБА_7 , познайомитись з ОСОБА_8 , начальником відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області.

В подальшому 26 вересня 2025 року ОСОБА_5 , зустрівшись з ОСОБА_7 повідомив останнього про свої наміри домовитись за грошову винагороду про невжиття заходів збоку працівників відділення поліції № 1 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області за незаконну вирубку зелених лісонасаджень на території їх обслуговування та попросив організувати зустріч з ОСОБА_8 ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 , повідомив про вказану зустріч ОСОБА_8 , який звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів. В ОСОБА_9 та ОСОБА_8 діялипід контролем правоохороннихорганів.

В подальшому 31 жовтня 2025 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_8 на відкритій ділянці місцевості по вул. Центральній, біля кафе «Дорожне» у с. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області, де висловив пропозицію надання неправомірної вигоди у сумі 10 000 гривень щомісяця за забезпечення безперешкодного здійснення незаконної вирубки зелених насаджень.

Так, 31 жовтня 2025 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_8 на відкритій ділянці місцевості по вул. Центральній, біля кафе «Дорожне» у с. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області, де висловив пропозицію надання неправомірної вигоди у сумі 10 000 гривень щомісяця за забезпечення безперешкодного здійснення незаконної вирубки зелених насаджень.

Про досягнення домовленості с ОСОБА_8 ОСОБА_5 після зустрічі розповів ОСОБА_6 та повідомив, що все їде по раніше розробленого плану.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на незаконну вирубку зелених насаджень та надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 06 листопада 2025 року, близько 13 год. 30 хв., перебуваючи на відкритій ділянці місцевості по вул. Центральній біля кафе «Дорожне» у с. Велика Михайлівка, передали начальнику відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 10 000 гривень, за вчинення ним в інтересах осіб, які надають неправомірну вигоду, дій із використанням влади та службового становища, а саме забезпечення безперешкодного здійснення незаконної вирубки зелених лісонасаджень, розташованих на території обслуговування відділення поліції №1 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Після передачі неправомірної вигоди начальнику відділення поліції №1 Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були викриті працівниками правоохоронних органів.

Відомості по вказаному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 внесеному до ЄРДР 01.10.2025 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 245, ч. 3 ст. 369 КК України.

З метою подальшого забезпечення конфіскації майна як виду покарання , передбаченого ч.3 ст.369 КК УКраїни виникла необхідність у накладені арешту на майно, яке належить підозрюваним, а саме : 1) Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 ; 2) квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яказ гідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_5 .

Тому просили клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане нерухоме майно.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор ОСОБА_4 на розгляд клопотання не прибув, надав суду заяву в якій просив клопотання задовольнити, а розгляд його провести відповідно до ч.2 ст.172 КПК України без повідомлення інших учасників кримінального провадження, так як це необхідно з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе за клопотанням прокурора розгляд клопотання слідчого провести без повідомлення інших учасників кримінального провадження з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Нормативно правове обґрунтування та висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Суд, давши оцінку обгрунтованості заявленого клопотання, прийшов до висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так слідчим СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000012 внесеному до ЄРДР 01.10.2025 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 246, ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України.

07.11.2025 року у вказаному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України за кваліфікуючими ознаками: надання неправомірної вигоди службовій особі, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.1 ст.246 КК УКраїни як незаконна поруюка дерев.

Наданими до клопотання доказами слідчий підтвердив обгрунтованість висунутої підозри.

Відповідно санкцією ч.3 ст.369 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, тобто склад даного злочину матеріальний і санкцією статті передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_6 , є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд вважає, що слідчий довів в суді необхідність накладення арешту на нерухоме майно , належне підозрюваним з метою забезпечення у випадку доведеності винуватості осіб застосування додатко покарання у виді конфіскації майна, а саме на:1) Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 ; 2) квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яказ гідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_5 .

Між тим суд вважає, що арешт на вказане нерухое майно належить накласти лише в частині заборони на відчуження, не обмежуючи право підозрюваних на користування та розпорядження ним, а тому клопотання слідчого належить задовольнити частково.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000012 , внесеному до ЄРДР від 01.10.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України про накладення арешту майно, задовольнити частково.

2. Накласти арешт у виді заборони на відчуження на нерухоме майно, а саме:

1) Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 ;

2) квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належить ОСОБА_5 .

В іншій частині клопотання відмовити.

3. Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

4. Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1