22 вересня 2025 року м. Запоріжжя
22.09.2025 до суду від адвоката ОСОБА_6 , яка здійснює захист ОСОБА_4 , надійшло клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження в частині вказаного правопорушення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена та її захисники підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання сторони захисту, зазначивши, що строк давності за ч.1 ст.309 КК України на даний час сплив, та звернення з таким клопотанням є правом обвинуваченої.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України та закриття кримінального провадження у цій частині, виходячи з наступного.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Суд, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть пред`явленого обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) з нереабілітуючих підстав і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також судом у судовому засіданні роз`яснено, що у разі, якщо обвинувачений щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Положеннями статті 49 КК України (в редакції, яка діяла на час скоєння кримінального правопорушення) визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час скоєння кримінального правопорушення) особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Санкцією ч.1 ст.309 КК України (в редакції станом на день вчинення) передбачено покарання у вигляді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту, це 30 серпня 2022 року.
Судом не встановлено обставин переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 49 КК України.
Згідно з п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
У судовому засіданні обвинувачена висловила своє чітке бажання про застосування строків давності та закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).
Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 462/7282/14-к зазначено, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах Верховного Суду від 12.11.2019 по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 по справі № 730/67/16-к.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_4 є кримінальним проступком, строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив 30.08.2025, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності слід задовольнити і звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої - не обирався.
Питання про долю речових доказів, в межах обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України, слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.49 КК України, ст. ст. 100, 124, 284, 285, 286, 288, 372, 395 КПК України, суд -
Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Скасувати арешт накладений ухвалою Вищого антикорупційного суду від 20.09.2022 (справа ЄУН 991/3713/22), в частині накладення арешту: на одну банкноту номіналом 100 Євро та одну банкноту номіналом 1000 угорських форинтів.
- 9 поліетиленових пакетів деякі з яких з залишками порошкоподібної речовини білого кольору; 1 прозорий поліетиленовий пакет, у якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору знищити;
- одна банкнота номіналом 100 Євро та одна банкнота номіналом 1000 угорських форинтів, які належать ОСОБА_4 повернути за належністю ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо апеляційна скарга була подана, вона набуває законної сили, якщо не скасована, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1