Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/718/25
провадження № 1-кп/624/78/25
ВИРОК

іменем України

селище Кегичівка 13 серпня 2025 року

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю т.в.о. секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728, стосовно якого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кегичівка Харківської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, утриманців не має, працює на посаді охоронника 1-го розряду взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Берестинського РВ УПО Харківської області, інвалідом не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не засуджений,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 20 березня 2025 року у справі № 624/266/25 ОСОБА_4 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Вказана постанова набрала законної сили 01 квітня 2025 року.

Однак ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 20 березня 2025 року та будучи ознайомлений з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду в частині позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, якою його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин:

23 травня 2025 року, о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Затишна с. Кегичівка Берестинського району Харківської області, де був зупинений працівниками РПП СПД № 1 ВП № 1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області, які склали відносно останнього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне, протягом року, керування транспортним засобом, особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, які відповідно до постанови Кегичівського районного суду Харківської області № 624/488/25 від 04 червня 2025 року об`єднані та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 (п`ять) років, без вилучення транспортного засобу. Вказана постанова набрала законної сили 17 червня 2025 року.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним себе визнав, щиро розкаявся, запевнив про недопущення подібного у майбутньому, у випадку призначення покарання у виді штрафу, просив застосувати розстрочку на 2 місяці.

Визначаючи обсяг досліджуваних доказів, з`ясувавши думку учасників та відсутність заперечень, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням документів про дані щодо його особи. При цьому з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні, згідно з визначеним обсягом, досліджені документи кримінального провадження: копії паспорта, з підтвердження анкетних даних обвинуваченого, довідки про те, що ОСОБА_4 не перебуває на обліках у наркологічному та психіатричному кабінетах Кегичівської ЦРЛ та в РС №2 філії ДУ «Центр пробації», вимога про відсутність судимостей, посередня довідка характеристика, довідка про перебування на військовому обліку призовників запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склад кримінального правопорушення.

Встановлено, що постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 20 березня 2025 року у справі № 624/266/25 ОСОБА_4 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Вказана постанова набрала законної сили 01 квітня 2025 року.

Однак ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 20 березня 2025 року та будучи ознайомлений з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду в частині позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, якою його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин:

23 травня 2025 року, о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Затишна с. Кегичівка Берестинського району Харківської області, де був зупинений працівниками РПП СПД № 1 ВП № 1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області, які склали відносно останнього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне, протягом року, керування транспортним засобом, особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, які відповідно до постанови Кегичівського районного суду Харківської області № 624/488/25 від 04 червня 2025 року об`єднані та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 (п`ять) років, без вилучення транспортного засобу. Вказана постанова набрала законної сили 17 червня 2025 року.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачений винний у скоєнні інкримінованому йому злочині і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, особи обвинуваченого, який запевнив про можливість сплати штрафу, обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про необхідність та достатність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, у розмірі запропонованому прокурором.

Суд призначає покарання про яке просив прокурор. Це покарання сприятиме виправленню обвинуваченого, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення. Таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді штрафу є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

З огляду на викладене, з урахуванням майнового стану засудженого, який не працює, та те, що прокурор не заперечував проти розстрочки виплати штрафу, суд приходить до висновку про наявність підстав для розстрочки виплати засудженому штрафу рівними частинами терміном на 2 (два) місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався.

Речові докази, судові витрати відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Штраф перерахувати на розрахунковий рахунок: UA0020609, отримувач коштів ГУК Харків обл/СТГ Кегичiвка /21081100, Код класифікації доходів бюджету 21081100, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Розстрочити ОСОБА_4 сплату суми штрафу рівними частинами по 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень щомісячно строком на два місяці.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1