Справа № 351/1848/23
Провадження № 11-кп/4808/252/25
Категорія ст. 78 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000111 за апеляційною скаргою прокурора Снятинського відділу Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року про відмову в задоволені подання Коломийського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_8 ,

за участю прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року відмовлено у задоволенні подання Коломийського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_8 .

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що відсутні переконливі докази того, що ОСОБА_8 не бажає стати на шлях виправлення, умисно ухиляється від явки на реєстрацію, умисно не виконує покладені на нього судом обов`язки. ОСОБА_8 не з`являвся на відмітку-реєстрацію до уповноваженого органу пробації у зв`язку із відсутністю коштів на проїзд та поганим самопочуттям. Крім того, засуджений ОСОБА_8 досяг пенсійного віку. Термін іспитового строку закінчився, тому законних підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням останнього для відбування призначеного покарання немає.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що в матеріалах подання наявні дані, які підтверджують негативне ставлення засудженого до виконання вироку суду. Так, з часу направлення подання органом пробації для розгляду до суду, засуджений неодноразово не з`явився на відмітку-реєстрацію, при цьому сам засуджений під час судових засідань неодноразово обіцяв головуючому, що виправиться і в подальшому буде з`являтись, чим демонструє розуміння неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, однак вказані дії свідчать про системність та небажання ставати на шлях виправлення.

Вказує, що на засудженого покладено обов`язок на працевлаштування або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації, як безробітного та працевлаштуватися. Проте, засуджений ОСОБА_8 виправити свою поведінку та не порушувати надалі покладені на нього судом обов`язки відмовився і в судовому засіданні вказав, що він не бажає на когось працювати.

Наголошує, що ОСОБА_8 вчинив адміністративне правопорушення 25 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 127 КУпАП таким чином не виконав покладені на нього обов`язки, та не став на шлях виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції;

- засуджений ОСОБА_8 не з`явився в судове засідання, повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з ч. 1 ст. 164 КВК України, Уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

З наданих суду матеріалів вбачається, що згідно вироку Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

В той же час, суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком, якщо під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України останнім не виконано хоча б одну із двох умов: 1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або 2) систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Інших випадків, діючим законодавством не передбачено.

Вироком від 13 березня 2024 року ОСОБА_8 засуджений Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним іспитовим строком - 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації пиро зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітнього та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 02 травня 2024 року ОСОБА_8 встановлено днем явки на реєстрацію: перший вівторок кожного місяця.

Однак, засуджений без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 04 червня 2024 року та 06 серпня 2024 року, чим порушив обов`язок, покладений на нього судом.

Протягом іспитового строку засуджений ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджено постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №1999876 від 25 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Крім того, засуджений ОСОБА_8 після отримання двох направлень на облік в органах державної служби зайнятості не став та не зареєструвався як безробітний, самостійно не працевлаштувався.

12 серпня 2024 року у засудженого відібрано пояснення щодо не явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та не виконання обов`язку щодо працевлаштування. У поясненні останній вказав, що станом на 12 серпня 2024 року не працевлаштувався та на облік в орган державної служби зайнятості не став. Обставини, що фактично позбавили останнього можливості виконати обов`язок покладений на нього судом, документально підтвердити засуджений не зміг.

Відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням регламентована у ст. 166 КВК України, зокрема у ч. 2 передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбуття призначеного покарання. При цьому, як зазначено у ч. 3, невиконання обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ст. 166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, уповноважений орган пробації застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_8 , оскільки відсутні переконливі докази того, що останній не бажає стати на шлях виправлення, умисно ухиляється від явки на реєстрацію, умисно не виконує покладені на нього судом обов`язки, а посилання інспектора про неявку на реєстрацію засудженого без поважних причин суд не бере до уваги, оскільки із пояснень засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він не з`являвся на відмітку-реєстрацію до уповноваженого органу пробації у зв`язку із відсутністю коштів на проїзд та поганим самопочуттям. Крім того, засуджений ОСОБА_8 досяг пенсійного віку.

Притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП, а саме за порушення правил дорожнього руху пішоходами, не є обставиною, що беззаперечно свідчить про грубе порушення обов`язків, які покладені вироком суду на засудженого та не є підставою для скасування іспитового строку.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що оскільки термін іспитового строку закінчився, тому законних підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням останнього для відбування призначеного покарання немає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Снятинського відділу Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року про відмову в задоволені подання Коломийського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5