Провадження № 1-кп/761/2541/2025
У Х В А Л А

06 серпня 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , в приміщенні суду в ході судового засідання в рамках кримінального провадження № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_16 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_16 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики поведінки останнього, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили, зокрема щодо переховування від суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників провадження у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисники заперечували з приводу задоволення даного клопотання, вважаючи безпідставним продовження строку дії такого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_13 вважав безпідставним продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважав в цілому незаконним його кримінальне переслідування, при цьому зазначив про відсутність у матеріалах судової справи повноважень на його захист адвокатом ОСОБА_18 , у зв`язку із чим обвинувачений наполягав, що ОСОБА_18 не мав права на здійснення його захисту.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та судової справи, слід дійти такого висновку.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора, суд виходить з того, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

При цьому щодо встановлення існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд вчергове зауважує, що питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_13 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складності обставин справи і судового розгляду.

Також, з приводу вирішення питання щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою, суд, як і раніше, зважає на те, що хоча останній і є раніше не судимим, має певні стійкі соціальні зв`язки, однак на даний час обвинувачується у вчиненні декількох умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та основ національної безпеки України. Так, ОСОБА_13 інкримінується участь у злочинній організації, створеній з метою вчинення особливо тяжкого злочину, та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України, на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України, що полягає у наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Суд звертає увагу, що в контексті повномасштабної збройної агресії Російської Федерації інкриміновані злочини мають надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки таких дій. Також суд, беручи до уваги і покарання, яке може бути призначене ОСОБА_13 , у разі визнання його винуватим, можливі наявні зв`язки обвинуваченого з представниками держави-агресора, в тому числі іншим обвинуваченим у цій справі - ОСОБА_16 , який, згідно із загальнодоступною інформацією, на поточний момент є діючим членом Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації, дійшов висновку про існування реального ризику, що обвинувачений ОСОБА_13 , будучи неізольованими на даному етапі кримінального провадження від суспільства в рамках такого запобіжного заходу як тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності, при першій можливості, може переховуватись від суду.

Крім того, враховуючи стадію кримінального провадження (судове провадження), обізнаність обвинуваченого про свідків у кримінальному провадженні, які мають надати свої показання в суді, суд дійшов висновку, що обвинувачений може незаконно впливати на останніх з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окремо суд звертає увагу на поведінку обвинуваченого ОСОБА_13 в ході судового провадження у цій справі, яка проявилась у введенні в оману суд щодо відсутності повноважень у його захисника ОСОБА_18 , який раніше неодноразово приймав участь в судових засіданнях саме в якості захисника ОСОБА_13 , при цьому останній категорично наполягав, що саме ОСОБА_18 є одним із постійних його захисників, і через це заперечував щодо здійснення його захисту іншими адвокатами за призначенням від держави. Так, суд констатує, що повноваження всіх учасників процесу були належним чином перевірені, і до участі в судових засідань було допущено виключно осіб, які є учасниками даного провадження, в тому числі адвоката ОСОБА_18 , який у визначений процесуальним законом спосіб (на підставі належно оформлених документів, передбачених ст. 50 КПК України) здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_13 . На переконання суду, поточне посилання обвинуваченого ОСОБА_13 на безпідставну попередню участь адвоката ОСОБА_18 в статусі його захисника у цій справі свідчить про очевидну спробу перешкоджання у здійсненні ефективного кримінального провадження, створивши штучне уявлення про порушення його права на захист, що в контексті загальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку суду, вказує на можливість подальшого здійснення такого перешкоджання обвинуваченого за умов неперебування під дією найсуворішого запобіжного заходу.

При цьому судом проаналізовано аргументи, які наводилися стороною захисту, щодо відсутності доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, однак суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для застосування та подальшого продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не зазначено.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним на даному етапі провадження строк тримання під вартою ОСОБА_13 продовжити до 03 жовтня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

При вирішенні питання про можливість визначення застави, суд враховує кваліфікацію кримінального правопорушення, що інкримінується, підстави і обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, наявність яких, на переконання суду, доведена. Тому, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає при постановленні ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою не визначати розмір застави, оскільки застосування будь-якого іншого запобіжного заходу на даному етапі провадження, не пов`язаного з триманням під вартою, не буде достатнім для стримування ризиків порушення процесуальної поведінки, передбачених ст. 177 КПК України.

Даних про стан здоров`я ОСОБА_13 , які б унеможливлювали продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

Керуючись ст. 177, 183, 331, 383 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 жовтня 2025 року включно.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 11 серпня 2025 року о 09 годині 10 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді

_________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3