Справа № 638/6449/25
Провадження № 1-в/638/440/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 11.10.2022 та вироку Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2020 стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

встановив:

Начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до Шевченківського районного суду м.Харкова із клопотанням, в якому просить привести вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 11.10.2022 та вирок Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2020 стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування клопотання зазначає, що в державній установі відбуває покарання ОСОБА_4 , засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 11.10.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.185, ч. 1 ст 70 КК України до 5 років позбавлення волі

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.08.2022 року.

Початок строку: 09 серпня 2022 року. Кінець строку: 09 серпня 2027 року.

Вирок набрав законної сили: 11.11.2022 року.

ОСОБА_4 також засуджений 03 листопада 2020 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Вирок набрав законної сили: 21.02.2024 року.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 11 жовтня 2022 року Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - 04.01.2022 року на суму 1 268, 96 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 03 листопада 2020 року Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скоєне за попередньою змовою групою осіб, скоєне повторно, поєднане з проникненням у сховище, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 3 епізоди: - на початку травня 2020 року на суму 288 грн. 00 коп.; - 31.05.2020 на суму 288 грн. 00 коп.; - 18.07.2020 на суму 744 грн. 18 коп.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ) особа підлягає адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на 01.01.2022 року становить 2481 гривню, на 01.01.2023 року 2684 гривні.

Прокурор просив клопотання задовольнити.

Представник установи виконання покарань та ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання та надані документи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 13 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 539 КПК України орган або установа виконання покарань має право на звернення до суду із питаннями, які виникають під час виконання вироку, у випадках встановлених законом, зокрема подання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч.1 ст.51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст.51 КУпАП.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 11 жовтня 2022 року Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: - 04.01.2022 року на суму 1 268, 96 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 03 листопада 2020 року Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скоєне за попередньою змовою групою осіб, скоєне повторно, поєднане з проникненням у сховище, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 3 епізоди: - на початку травня 2020 року на суму 288 грн. 00 коп.; - 31.05.2020 на суму 288 грн. 00 коп.; - 18.07.2020 на суму 744 грн. 18 коп.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

На 01.01.2020 року становить 2027 гривень, на 01.01.2021 року становить 2481 гривню, на 01.01.2022 року 2600 гривень, на 01.01.2023 року 2684 гривні, на 01.01.2024 року 3028 гривень.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2020 року дорівнює 2027 гривень, на 01.01.2021 року дорівнює 2481 гривню, на 01.01.2022 року 2600 гривень, на 01.01.2023 року 2684 гривні, на 01.01.2024 року 3028 гривень, що перевищує вартість майна, викраденого в результаті вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 2, ч. 3 ст.185 КК України, за якими він був засуджений.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, до набрання вказаним Законом чинності.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягають негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, після внесення змін Законом України №3886-IX до законодавства України про адміністративні правопорушення, діяння, вчинено ОСОБА_4 перестало бути кримінально караним, тому суд приходить до висновку, що клопотання установи виконання покарання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а засудженого слід негайно звільнити від призначеного покарання згідно з вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2020, на підставі частини другої статті 74 КК України як особу, що засуджена за діяння, караність якого законом усунута. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне виключити з вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України; виключити з вироку від 11 жовтня 2022 року Полтавського районного суду Полтавської області посилання на приписи ч.1 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 354, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 задовольнити.

ОСОБА_4 , засудженого вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2020 року за ч.3 ст.185 КК України негайно звільнити від призначеного покарання на підставі ст.74 КК України у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Виключити з вироку від 11 жовтня 2022 року Полтавського районного суду Полтавської області посилання на приписи ч.1 ст. 70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали 29 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1