Справа № 304/1223/25 Провадження № 1-кс/304/609/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника служби у справах дітей Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000113 від 26 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лікіцари Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , учня 8 класу Туричківської гімназії Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

У С Т А Н О В И В :

слідчий ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000113 від 26 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, поклавши на підозрюваного обов`язки прибувати до слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, прокурора або суду за першою вимогою кожного разу у визначений ними час для проведення процесуальних дій, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження, а також повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або навчання.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в ніч з 24 на 25 травня 2025 року неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи спільний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, прийшли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, шляхом вільного доступу проникли територію вказаного домоволодіння, звідки з-під навісу господарської прибудови, не запускаючи двигун, викотили мопед марки «Sabur» моделі «SB 50 Q», червоного кольору, 2010 року випуску, та за допомогою фізичної сили покотили його по вулиці Духновича у напрямку села Турички Ужгородського району Закарпатської області, однак не змігши запустити двигун, вирішили заховати мопед у підсобному приміщенні на території колишнього дитячого садка у селі Турички, тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Тридцятого травня 2025 року неповнолітнього ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме протоколами огляду місця події та транспортного засобу, показами потерпілого ОСОБА_9 та свідків, висновками судових експертиз (товарознавчої та дактилоскопічної), іншими об`єктивними матеріалами.

Слідчий просить слідчого суддю, при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, врахувати, що у органу досудового розслідування наявні достатні та вагомі докази його вини, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Відтак стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів, що підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема усвідомлюючи, яке покарання йому загрожує в разі доведення вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків шляхом їх підкупу або залякування, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та з метою виконання покладених на підозрюваного обов`язків, а також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та особу підозрюваного неповнолітній вік, відсутність судимості, психологічне ставлення підозрюваного до вчиненого правопорушення, слідчий просить задовольнити клопотання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 уточнив вимоги клопотання та просив визначити строк застосування запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, а саме до 30 липня 2025 року.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання прокурора не заперечив, просив врахувати, що його підзахисний дотримується процесуальних обов`язків, будь яких даних щодо вчинення інших кримінальних правопорушень органом досудового розслідування не надано, а відтак вважає, що даний запобіжний захід зможе у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного головний спеціаліст служби у справах дітей Т.Реметівської сільської ради ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання прокурора не заперечила.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

На підставі матеріалів клопотання встановлено, що 26 травня 2025 року о/у СКП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_10 за протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, задокументовано звернення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , про крадіжку невідомими особами в ніч з 24 на 25 травня 2025 року належного йому мотоцикла марки «Sabur», червоного кольору (а. к. 9-10).

Двадцять шостого травня 2025 року слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 26 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а. к. 5).

Запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України запобіжні заходи можуть застосовуватись до особи, яка набула статусу підозрюваної або обвинуваченої у конкретному кримінальному провадженні.

У ч. 1 ст. 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів доданих до клопотання встановлено, що про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, 30 травня 2025 року було повідомлено неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить його підпис у повідомленні про підозру (а. к. 33-35).

Отже відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України неповнолітній ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

За наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 492 КПК).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити, зокрема, такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя констатує таке.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

На підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри до клопотання додано матеріали кримінального провадження, які досліджені у судовому засіданні, зокрема, копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 травня 2025 року, протоколи огляду місця події від 26 травня 2025 року, протоколи допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26 травня 2025 року, висновок експерта № СЕ-19/107-25/7241-АВ від 29 травня 2025 року (а. к. 9-10, 11-14, 15-18, 20-22, 23-24).

Дослідивши зміст повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 30 травня 2025 року, слідчий суддя прийшов до висновку, що таке відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, щодо змісту письмового повідомлення про підозру, визначеного ст. 277 КПК України, у ньому викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи із сукупності досліджених матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає наявною обґрунтовану підозру щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Разом з цим слідчий суддя зазначає, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою, тобто на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів. Однак, сторона захисту жодного доказу на спростування обґрунтованості підозри не надала.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, то слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий послався на існування ризиків того, що він може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків шляхом їх підкупу або залякування, та може вчинити інше кримінальне правопорушення

Розглядаючи питання наявності ризиків, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на сторону обвинувачення обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Так при визначенні імовірності переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування слідчий суддя приймає до уваги тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин та передбачає, зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, про які буде йти мова далі, підтверджують наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

В той же час ризик впливу на свідків та потерпілого ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведений, так як сторона обвинувачення не лише не надала доказів такого впливу, а й не вказала свідків, на яких цей вплив можливий. При цьому вплив неповнолітнього підозрюваного на потерпілого ОСОБА_9 слідчий суддя вважає малоймовірним з огляду на їх вік.

Також слідчий суддя не приймає посилання органу досудового розслідування на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки такий жодним чином стороною обвинувачення не обґрунтований, а відтак слідчим суддею не розглядається.

Одночасно слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 є неповнолітнім, на диспансерному обліку у лікаря нарколога/психіатра КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради Закарпатської області не перебуває, є учнем 8 класу Туричківської гімназії Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району та протягом навчального тижня проживає у пансіонаті навчального закладу. При цьому має проблеми з навчанням та поведінкою, середній рівень інтелектуальних здібностей, за час навчання проявив себе як недисциплінований, за характером замкнутий, без емоційний та схильний до протиправної поведінки. За висновками служби у справах дітей Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району умови проживання ОСОБА_5 задовільні, однак матері необхідно приділяти більш уваги вихованню та навчанню сина, а також його саморозвитку. Згідно з повідомленням начальника відділення поліції № 1 Ужгородського РУ ГУ НП в Закарпатській області на профілактичному обліку відділення поліції № 1 (м. Перечин) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебуває (а. к. 25, 26, 28, 29-30, 31, 32).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Отже з огляду на наведене слідчий суддя вважає за можливе застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 найбільш м`який запобіжний захід, передбачений ч. 3 ст. 176 КПК України.

Частиною 1 ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи вимоги ч. 7 ст. 194, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України наявні підстави для визначення строку дії обов`язків, який буде покладений на підозрюваного ОСОБА_5 , до 30 липня 2025 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 186, 193, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

уточнене клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000113 від 26 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лікіцари Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у межах строку досудового розслідування до 30 липня 2025 року наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , прокурора та суду на першу їхню вимогу;

2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) повідомляти слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , прокурора та суд про зміну місця проживання та/або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1