В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2025 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 16 липня 2025 року та обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000224 від 27.08.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Львова, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не є адвокатом, депутатом, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

встановив:

відповідно до угоди про визнання винуватості 16 липня 2025 року, укладеної між прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000224 від 27.08.2024 ОСОБА_6 , з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому ж провадженні ОСОБА_4 , з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , а також згідно обвинувального акту у наведеному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 обвинувачується та визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Згідно обвинувального акту та угоди, ОСОБА_4 обвинувачується і визнає себе винним у наступних протиправних діях наведених у формулюванні інкримінованого обвинувачення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи зареєстрованим у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники» під публічним загальнодоступним обліковим записом « ОСОБА_7 », електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою особистого комп`ютера (системний блок комп`ютера темного кольору із серійним номером №10789), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи із прямим умислом та керуючись ідеологічними мотивами, здійснив поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році

Зокрема, 26.12.2022 шляхом репосту на свою веб-сторінку здійснив поширення публікації, розміщеної в соціальній мережі «Однокласники» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді відеоролику «Бережи вас Бог, хлопці», тривалістю 02 хвилини 41 секунду, який супроводжується піснею російською мовою: «Ну хто б міг подумати, що в житті так буває, але мій друг вирушає на війну не в Сирію, не в ОСОБА_8 , ОСОБА_9 чи Намібію, а до колишньої союзної країни. Піхотна лопатка, розвантажувальний жилет із маскхалатом, зимовий шарф, арафатка на весну. Не думали, не гадали, а мій друг вирушає у ворожо-близьку країну. Він просто із запасу, за зведенням з Донбасу, не міг дивитись у стрічці новин, як матері ридають, собою закриваючи тіла своїх розірваних дітей. Він сказав мені: досить. Попрощався з батьком: звільнимо цей світ від рейхівських чортів. Пішов, грюкнувши дверима, дружині прошепотів: вір мені, так треба, просто чекай від нас новин. Ми обидва із запасу, за жителів Донбасу, ми з другом вирушаємо на війну не в Сирію, не в Лівію, не в якусь там Намібію, а в колишню союзну країну. І дай нам Боже повернутись, нехай чорти зігнуться від нацистських палких промов. Ми з другом вирушаємо, і хай про це знають у країну, що зрадила своїх дітей. Ми з другом вирушаємо, і хай про це знають у країну, що зрадила своїх дітей», чим здійснив поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Відповідно статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод:

1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим;

2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);

2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);

2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, який є організатором злочину, не може бути укладена у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за винятком випадку укладання угоди на підставі пункту 2 цієї частини та за умови викриття ним іншого організатора корупційного кримінального правопорушення або кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією.

В угоді про визнання винуватості враховано наступні обставини та умови, передбачені ст. 469, 470 КПК України, а саме:

1) обвинувачений ОСОБА_4 надав та зобов`язується і надалі надавати максимальне сприяння у проведенні кримінального провадження стосовно нього;

2) обвинувачення пред`явлене у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення і санкція ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачає покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої;

3) враховано особу обвинуваченого ОСОБА_4 (повністю визнав винуватість у вчиненому злочині), тяжкості кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення);

4) наявний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження;

5) у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам;

6) обвинувачений виявив готовність у співпраці з викриття кримінального правопорушення, вчиненого ним.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаюється у скоєному, критично оцінює свою злочинну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, активно сприяв розкриттю інкримінованого йому злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 (згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 (згідно ст. 67 КК України) не встановлено.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання та наслідків вчинення злочину, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченою злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, сторони угоди вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання, а тому узгоджують звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Таким чином, сторони угоди дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Сторони угоди, з урахуванням вимог статті 75 КК, узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

У зв`язку з наведеним сторони дійшли згоди спільно клопотати перед судом про визначення тривалості іспитового строку.

Сторони угоди розуміють, що, у відповідності до вимог ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 394 та п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, а для обвинуваченого також відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, у відповідності до ч. 4 ст. 394 КПК України, є право оскарження вироку суду першої інстанції на підставі даної угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями у відповідності до ч. 3 ст. 424 КПК України є право оскарження в касаційному порядку вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судового рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги:

засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст положень п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, що вій має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, а також вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом.

Також, обвинуваченому ОСОБА_4 відомо і зрозуміло, що, у відповідності до вимог ст. 476 КПК України, за наслідком невиконання даної угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні угоду підтримав, вказав на її відповідність вимогам КПК, добровільність її укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що у повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчинених кримінального правопорушення та щиро розкаюється, просить суд затвердити угоду. Також, обвинувачений зазначив, що повністю усвідомлює вид та розмір покарання, призначення якого обумовлене угодою. Обвинувачений повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого, у судовому засіданні просив затвердити укладену угоду, вказавши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним та відповідає інтересам сторін.

Відповідно до наведеного вище та змісту пред`явленого обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, відноситься до нетяжких злочинів..

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 16 липня 2025 року є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів.

Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що, у відповідності до вимог статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК України, а для підозрюваного (обвинуваченого) - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання суд вирішує також з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК України.

Відтак, суд має призначати покарання конкретній особі за відповідний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Суд також вважає, що встановлені вище обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а також наведені вище пом`якшуючі покарання обставини дозволяють застосувати до нього, при призначенні покарання, обумовлені угодою положення ст. 75 КК України.

Судом не встановлено підстав для відмови у затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК України, а тому дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, роз`яснивши її та з`ясувавши у обвинуваченого відомості про повне розуміння ним процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, дані про перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра відсутні, за характеристикою з місця проживання, скарг, заяв та претензій від мешканців будинку не надходило, а також наявність наведених вище обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

При цьому, суд враховує висновок досудової доповіді органу пробації відповідно до якого, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб), на думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідно для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Також, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на залучення експертів Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз лінгвістичної експертизи Служби безпеки України у кримінальному провадженні для проведення лінгвістичної експертизи №Л/62 від 24.02.2025, що становлять 7131 грн. 20 коп.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Застосовані в межах даної справи заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно (речові докази), після набрання даним вироком законної сили слід скасувати.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374, 468, 469, 472-475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 липня 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000224 від 27.08.2024, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому ж провадженні ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 7131 грн 20 коп.

Після набрання вироком законної сили, арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2024 (справа № 461/8523/24, провадження № 1-кс/463/6993/24) на виявлені та вилучені в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речі та предмети, а саме:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG A 30», IMЕЙ 1 НОМЕР_1 , який поміщено в сейф-пакет № з пояснювальним написом, підписами понятих та слідчого;

- системний блок темного кольору із серійним номером № 10789, який поміщено в чорний поліетиленовий пакет із пояснювальною биркою, підписами понятих та слідчого, а також опечатано печаткою №25 «Для пакетів» Управління СБ України у Львівській області (пакет №1) скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG A 30», IMЕЙ 1 НОМЕР_1 ; системний блок темного кольору із серійним номером № 10789 - повернути ОСОБА_4 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1