465/3738/25
1-кп/465/1006/25
У Х В А Л А

Іменем України

20.05.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , провівши в залі суду в м. Львові підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 24.04.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

в с т а н о в и в :

У Франківському районному суді м. Львова перебуває обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

19.05.2025 прокурор Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без можливості внесення застави.

20.05.2025 захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням на нього виконання процесуальних обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити справу до судового розгляду. Також просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покликаючись на те, що встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, відсутність підтвердженого його постійного офіційного місця роботи чи навчання, а також офіційного джерела доходів, покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, можливе у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, вчинення ним кримінального карного діяння будучи у стані алкогольного сп`яніння, а також характеризуючи особу обвинуваченого встановлено, що останній раніше не судимий, на обліках не перебуває, має постійне місце проживання, проживає разом із своєю дружиною та має на утриманні малолітню доньку, яка хворіє абсансною формою епілепсії. Крім того, 19.03.2025 до Яворівського районного суду Львівської області скеровано на розгляд обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.332 КК України, який на даний час перебуває на розгляді. Зазначає, що є обґрунтовані підстави вважати, що застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та гарантувати, що обвинувачений не буде перераховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, які ще не допитані в судовому засіданні у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Викладенні обставини виправдовують продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу вигляд тримання під вартою. З урахуванням наведених ризиків та даних про особу обвинуваченого, просить продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без можливості внесення застави, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Обвинувачений та захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечили проти призначення справи до судового розгляду. Проте заперечили клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу, зазначаючи, що обрання обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу є невиправданим, ризики на які посилається прокурор відсутні. Вказуючи, що обвинувачений з`являвся на виклики під час досудового розслідування, усі судові засідання, сумлінно виконував умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також сьогодні обвинувачений без будь-якого примусу прибув до суду, а відтак така поведінка очевидно вказує на відсутність в обвинуваченого намірів переховуватись від суду та уникнути покарання. Обвинувачений безумовно визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, та погоджується з формулюванням обвинуваченого, відтак в обвинуваченого відсутні причини впливати на потерпілих з метою зміни ними свої показань, відмова від давання показань чи зміни правової позиції у цьому кримінальному провадженні.

Також з метою усунення заподіяних правопорушенням збитків обвинувачений добровільно повністю відшкодував потерпілим завдану ним моральну шкоду, претензій будь-яких до нього не мають. Природа інкримінованих правопорушень є в край різною і це не дає переконливих підстав для твердження про чергову неправомірну діяльність обвинуваченого в майбутньому. Разом з тим, зазначають, що обвинувачений раніше не судимий, сім`янин одружений і має на утриманні неповнолітню дитини, яка хворіє на дитячу абсансну епілепсію - серйозне неврологічне захворювання, де її батьки змушені постійно контролювати її стан. Зважаючи на потреби сімї в засобах для існування, обвинувачений постійно працював та останнім його місцем праці була посада водія в ФОП ОСОБА_8 , з якої він звільнений 18.03.2025, пропрацювавши 2,5 роки. Таким чином, ізоляція обвинуваченого від сімї може мати вкрай негативний вплив на усю його сімю, оскільки його участь у догляді за дитиною є дуже потрібною. Після звільнення з роботи обвинувачений не має інших джерел прибутків, єдиним доходом є заробітна плата його дружини, яка працює в ПП «СадОК» Здорової Родини» на посаді помічника вихователя. Тримання обвинуваченого під вартою, поставить усю сімю на межу виживання не лише у фінансовому сенсі, але у буквальному. З викладених обставин, зазначають про відсутність ризиків для обрання чи продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Тому просять змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без можливості внесення застави - відмовити.

Потерпіла ОСОБА_6 , та її представник адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні не заперечили проти призначення справи до судового розгляду. Зазначили, що обвинувачений ОСОБА_4 вибачився перед потерпілою, покаявся у вчиненому правопорушенні, моральну та майнову шкоду відшкодував потерпілій в повному обсязі, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона немає. Тому просять цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди не приймати до розгляду, та повернути потерпілій. Щодо розгляду клопотання прокурора та захисника обвинуваченого покладаються на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Втім подав 20.05.2025 через канцелярію суду заяву, згідно якої підтверджує, що у нього до ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру немає, моральна та матеріальна шкода за вчинення ОСОБА_4 відшкодована в повному обсязі. Просив справу слухати за його відсутності.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд з огляду на те, що угод про примирення чи визнання винуватості в порядку ст.ст. 468-474 КПК України до суду не подано, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги кримінально-процесуального закону, підстав для направлення такого за підсудністю не встановлено, кримінальне провадження підсудне Франківському районному суду м. Львова, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 31 КПК України, кримінальне провадження здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених законом, з викликом сторін кримінального провадження.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Завершивши підготовку до судового розгляду, суд приходить до висновку про призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні в строки, передбачені частиною 2 статті 316 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов у кримінальному провадженні до початку судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_6 під час кримінального провадження пред`явила цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди. Однак у підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заявила клопотання про відкликання вказаної позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви, якщо надійшла заява позивача про відкликання позовної заяви.

Оскільки питання про прийняття позову потерпілої ОСОБА_6 не вирішувалося, остання просила у підготовчу судовому засіданні повернути такий позов у зв`язку з його відкликанням, тому зважаючи на положення ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 .

Також суд, розглянувши клопотання прокурора та захисника обвинуваченого, заслухавши учасників процесу, дійшов наступного висновку.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26.04.2025 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 26.02.2025 до 24.06.2025, без використання електронних засобів контролю, а також покладено на ОСОБА_4 відповідні обов`язки.

Проте, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 13.05.2025, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26.04.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_4 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0000332 від 24 квітня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України скасовано. Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором задоволено. Застосувано щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на 60 днів, тобто до 06 липня 2025 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Так, у своєму рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 року та «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що питання розумності тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно та має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення, що суди при вирішенні питання про тримання особи під вартою не повинні спиратись на суто абстрактний довід, враховуючи лише тяжкість скоєного, а також, що після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою.

Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує той факт, що обвинувачений свою вину визнав, щиро розкаюється, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим, будь-яких претензій матеріального та морального характеру потерпілі до обвинуваченого не мають. Все це в сукупності дає підстави вважати, що встановлений раніше ризик незаконного впливу на потерпілих припинив існувати.

Водночас підстав вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується немає.

Також суд враховує належну процесуальну поведінку обвинуваченого як під час досудового слідства, так і під час судового провадження.

Натомість ризик переховування від суду є обґрунтованим з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований ОСОБА_4 злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Проте, сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , не може слугувати єдиною підставою для збереження виключного запобіжного заходу.

Суд також зазначає, що виходячи із встановлених ризиків, прокурором не обґрунтовано неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

З урахуванням викладеного, оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилався прокурор у клопотанні, а також те, що прокурор не довів усіх встановлених раніше ризиків, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, а також враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що обраний підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно, тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Відтак, вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт та з урахуванням вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, ст.ст. 181, 194, 201, 315, 331 КПК України та рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, суд враховує: наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненому інкримінованому злочині, те, що раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності; наявність міцних соціальних зв`язків; за час запобіжного заходу умови такого запобіжного заходу не порушував; одружений; має на утриманні малолітню доньку, яка хворіє абсансною формою епілепсії за якою потрібно з боку батьків постійний контроль; має постійне місце проживання та реєстрації; добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим; на час досудового розслідування та підготовчого судового засідання виконував покладені на нього процесуальні обов`язки; до суду з`являється за кожною вимогою, під час дії запобіжного заходу злочину не вчинив та відсутні будь-які дані щодо впливу на потерпілих чи перешкоджанню судового розгляду кримінального провадження, що свідчить про фактичну мінімізацію ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні встановлені нові обставини, які були недоведені обвинуваченим та стороною захисту, а відтак не враховані під час обрання запобіжного заходу. При цьому, суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , яке є нетяжким злочином, та особу підозрюваного.

Відтак, вирішуючи питання про зміну обраного підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяцізможе в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що усі зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою знизились і є наявність достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання захисника обґрунтоване та підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки захисником належним чином обґрунтована можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці з наведених вище підстав.

При цьому суд вважає доцільним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 декількох обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 9, 176-179, 181, 183, 185, 193, 194, 196, 199, 201, 314-317, 331, 372, 376 КПК України, ст.185 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000332 від 24.04.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Франківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Ген. Чупринки,69) на 30.05.2025 о 11:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснюватиметься суддею ОСОБА_1 одноособово.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди повернути потерпілій ОСОБА_6 .

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці до 20 липня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу суду;

- прибувати на виклики суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 20 липня 2025 включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали надіслати для виконання до відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбаченої ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 21 травня 2025 року о 15 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1