ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1507/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0002127, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0002127, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 28 травня 2025 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та пройшовши до спальні розпочав словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів.

Пі час вказаного конфлікту ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з використанням ножа господарсько-побутового призначення, який дістав зі своєї сумки, наніс ним ОСОБА_8 чотири удари в область шиї та грудної клітини справа, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки справа, колото-різаної рани шиї справа, двох непроникаючих колото-різаних ран задньої поверхні грудної клітки справа, емфіземи м`яких тканин грудної клітки справа та гемо пневмотораксу справа.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

28 травня 2025 року ОСОБА_4 затриманий в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України та 29 травня 2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, він зможе переховуватися від органів досудового розслідування.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потеплілу слідчий вказує, що інкримінований ОСОБА_4 злочин було вчинено із застосуванням насильства, він може здійснювати на потерпілу та свідків вплив шляхом залякування, погроз, тощо. Допитані у провадженні свідки є важливими для досудового розслідування та встановлення істини у кримінальному провадженні, тому підозрюваний може здійснювати тиск на них з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь.

Враховуючи те, що підозрюваний в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу буде продовжувати проживати спільно з потерпілою, неповнолітньою дитиною та свідками у даному кримінальному провадженні у одній квартирі, даний ризик має реальні та достатні підстави для існування, а також враховуючи особу підозрюваного, те що він не має постійного джерела доходу, обставини вчиненого правопорушення, зокрема те що воно вчинене в стані алкогольного сп`яніння, існує реальна загроза для життя та здоров`я зазначених осіб.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що вони не будуть дієвими та не зможуть перешкодити наявним ризикам.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і захиснику підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив застосувати до підозрюваного менш тяжкий запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що підозрюваний визнає вину та розкаюється у вчиненому, бажає співпрацювати і сприяти слідству, він раніше не судимий, має на утриманні дитину, яка потребує опіки батька. Вказує, що підозрюваний не має на меті вчинити інший злочин та впливати на свідків, оскільки вони вже допитані, а речові докази - вилучені.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та надав пояснення щодо обставин, які стали підставою для повідомлення йому про підозру у вчинені кримінального правопорушення.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані прокурором та долучені судом в засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0002127, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України.

29 травня 2025 року ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Так, дослідивши додані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, і містяться зокрема у: протоколі огляду місця події від 28 травня 2025 року; довідці КНП «КМКЛ ШМД» №3864 від 28 травня 2025 року; протоколах прийняття заяви та допиту потерпілої ОСОБА_8 від 28 травня 2025 року; протоколах допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 28 травня 2025 року; протоколі затримання ОСОБА_4 від 28 травня 2025 року, а також інших матеріалах досудового розслідування в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, отже, очікування можливого суворого вироку та усвідомленням підозрюваним невідворотності покарання у разі визнання його винним може мати значення для ризику переховування.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого і свідків та їх дослідження, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин заборона спілкуватися з певними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них зумовлена необхідністю забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказове значення.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення його із застосуванням насильства і у стані алкогольного сп`яніння, те що свідки є родичами підозрюваного, проживають з ним за однією адресою, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному доступі до свідків, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою спонукання до зміни показань, перекручування або спотворення раніше повідомлених ними обставин.

Оцінюючи доведені відомості, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя при визначенні обґрунтованості заявлених ризиків враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, його вік та відсутність у матеріалах справи застережень щодо стану його здоров`я, відсутність постійного місця роботи та джерел доходів, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність іншого місця проживання, ніж квартира, у якій був вчинений злочин.

Досліджені під час судового засідання обставини свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення ризиків кримінального провадження.

Так, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, не спроможний в достатній мірі запобігти встановленим ризикам, оскільки підозрюваний проживає у одній квартирі та одному будинку із потерпілою та свідками у цьому кримінальному правопорушенні, які на цьому етапі провадження надають викривальні щодо підозрюваного покази, судом не встановлено іншого місця проживання підозрюваного або такого місця, де б він міг перебувати під час дії такого запобіжного заходу, і осіб, які б могли утримувати його під час домашнього арешту.

Особисте зобов`язання є неспроможним забезпечити виконання завдань кримінального провадження і уникнути заявлених ризиків з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Врахувавши наявність обставин, які підтверджують доводи прокурора про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з частиною четвертою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями 7, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 19 год 00 хв. 28 травня 2025 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави стосовно ОСОБА_4 не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді - до 26 липня 2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1