Справа № 489/4558/25
Провадження № 1-кс/489/1733/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

24 червня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0001066 від 10.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в одержанні 23.06.2025 в денний час у місті Снігурівка Баштанського району Миколаївської області неправомірної вигоди в сумі 10000 грн від ОСОБА_5 за не притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Прокурор просить накласти арешт на вилучені 23.06.2025 в ході обшуку домоволодіння по АДРЕСА_1 мобільний телефон «Ifone 16 pro max», imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 , пароль НОМЕР_4 ; 60 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюру номіналом 100 доларів США з метою забезпечення їхнього збереження як речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зокрема, в клопотанні не вказано, який саме визначений ч. 1 ст. 170 КПК України спосіб арешту (позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) просить накласти прокурор на тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Крім того, у клопотанні не вказано дані про особу/осіб, якій/яким належить вилучене під час обшуку майно, яке, виходячи зі змісту клопотання та протоколу обшуку, було вилучене не безпосередньо у підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а в іншої особи, ОСОБА_6 , що може вказувати на те, що саме остання може бути власником тимчасово вилученого майна.

Також, у клопотанні не зазначено контактні дані (місце проживання/знаходження, контактний номер телефону, електронні адреси тощо) власника/володільця вилученого майна та коштів, що є необхідними відомостями для його повідомлення про дату та час розгляду клопотання про арешт майна з метою виконання вимог ст. 172 КПК України, а також з метою забезпечення загальних засад змагальності та рівності сторін, з урахуванням скорочених строків розгляду подібної категорії клопотань, що унеможливлює вчасне повідомлення учасників іншим чином.

Крім того, матеріали клопотання містять суперечності щодо переліку майна, яке прокурор просить арештувати, враховуючи той факт, що слідчому судді подане інше клопотання вказаного прокурора про арешт у даному кримінальному провадженні майна, вилученого під час обшуку транспортного засобу СКС SVT-74СП з д.н.з. НОМЕР_5 , vin НОМЕР_6 , серед переліку якого також знаходяться мобільний телефон «Ifone 16 pro max», imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 , пароль НОМЕР_4 ; 60 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюру номіналом 100 доларів США. Вказане свідчить про те, що, звертаючись до слідчого судді з двома окремими клопотаннями про арешт майна, прокурор просить накласти арешт на частину ідентичного майна, зазначеного у двох різних клопотаннях та вилученого в ході окремих слідчих дій у різних місцях, питання щодо арешту якого мають вирішуватися слідчим суддею двічі, що суперечить засадам застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також клопотання прокурора не містить відповідного обґрунтування підстав накладення арешту на вказані у ньому 60 купюр номіналом 1000 грн та 1 купюру номіналом 100 доларів США саме з метою забезпечення їхнього збереження як речових доказів, оскільки не вказано які саме сліди можуть міститися на вказаних купюрах; що планується довести або встановити з їхньою допомогою; а також, що вони можуть бути предметом кримінального правопорушення, враховуючи той факт, що під час їхнього вилучення стороною обвинувачення не проводилися будь-які дії, направлені на встановлення їхніх ідентифікуючих ознак, зокрема не встановлювалися та не зазначалися серії та номери купюр, а також вони були вилучені не у підозрюваних, а в іншої особи.

Натомість зазначення інших, передбачених ст. 170 КПК України підстав і мети накладення арешту на вказані купюри, клопотання не містить.

Наведене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вище наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0001066 від 10.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна - повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1