Справа № 442/4906/25
Провадження № 1-кс/442/873/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі у кримінальному проваджені № 0000838 від 25.06.2025 клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стебника Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, є особою з другою групою інвалідності, раніше судимого, востаннє 29.11.2023 постановою Верховного Суду за ч. 4 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні за № 0000838 від 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 . будучи раніше неодноразово судимий, востаннє 29.11.2023 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.02.2024 змінено в частині призначення покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України додатково застосовано ст. 75 КК України, якою звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 (два) роки, яку постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.11.2024 зміненого та засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 (два) роки, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, а повторно вчинив новий, умисний, корисливий, тяжкий злочини проти власності в умовах воєнного стану.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 „Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 „Про затвердження Указу Президента України „Про введення воєнного стану в Україні, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 термін дії якого продовжено з 05 год. 30 хв. 09 травня 2025 року строком на 90 діб. Вказує, що 25.06.2025 приблизно 14 год. 28 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Стрийській у м. Дрогобич Львівської області, неподалік будинку № 181, побачив припаркований біля під`їзду № 2 автомобіль марки „Рено Кенго білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_7 та в цей час в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з вказаного автомобіля, шляхом проникнення. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, переконавшись в тому, що його дії не будуть викриті потерпілим, підійшов до багажного відсіку автомобіля марки „Рено Кенго, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_2 , рукою відчинив дверцята багажного відділення автомобіля, які були незачинені на замок та звідки викрав рибальську сумку темно коричневого кольору з назвою „Kalipso, у якій знаходилися вудилище чорного кольору з механічною котушкою світло синього кольору „Line Cap, вудилище чорного кольору з механічною котушкою сірого кольору „WOLF, вудилище чорного кольору з механічною котушкою чорного кольору з жовтими вставками „ВН 20С, вудилище синього кольору з механічною котушкою чорного кольору з жовтими вставками „ВН 20С, чотири металеві тримачі для вудилищ сірого кольору, один металевий тримач для вудилищ чорного кольору, підсак з пластмасовою ручкою сірого кольору та сіткою зеленого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_7 . У подальшому, утримуючи у руках викрадену рибальську сумку темно коричневого кольору з назвою „Kalipso із вмістом у ній рибальського знаряддя, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу автомобіля „Рено Кенго, був виявлений потерпілим ОСОБА_7 , який намагався зупинити його криками та почав переслідувати. Однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його протиправні дії є викритими, продовжив відкрито викрадати майно потерпілого та намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, його протиправні дії були припинені потерпілим ОСОБА_7 неподалік місця вчинення кримінального правопорушення, тобто ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у закінченому замаху на відкрите, викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторне, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України. Наголошує, що обставинами, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: заява ОСОБА_7 від 25.06.2025, протокол огляду місця події від 25.06.2025, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25.06.2025, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.06.2025, протокол огляду предмету від 25.06.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 25.06.2025. Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 загрожує покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, у виді реального позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, він під страхом покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності та затягування досудового розслідування чи судового розгляду, на його утриманні немає малолітніх осіб та осіб похилого віку, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Поряд з цим, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення повторно та є раніше судимий 29.11.2023 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.02.2024 змінено в частині призначення покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України додатково застосовано ст. 75 КК України, якою звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 (два) роки, яку постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.11.2024 зміненого та засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 (два) роки, перебуваючи на волі достовірно знаючи, що він перебуває під іспитовим строком, що мало б стримувати його від протиправної поведінки, повною мірою усвідомлюючи наслідки вчинення нового кримінального правопорушення, не бажаючи стати на шлях виправлення, повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності,на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, а відтак, є ризик продовження чи повторення протиправної поведінки. Зважаючи на це, досудове слідство вважає, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наголошує, що метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою як ступінь втручання у права та свободи особи. Вказує, що згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави. Вважає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України доведеними, і що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім, щоб запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, вказує, що у нього численні тяжкі хвороби, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечив, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з 22:00 год. до 08.00 год. Зазначає, що у ОСОБА_3 численні тяжкі хвороби.

Вислухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

З копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.06.2025 вбачається, що ОСОБА_3 було затримано 25.06.2025 о 17 год. 55 хв. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України без ухвали слідчого судді.

Частиною 1 статті 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Вивчивши долучені до клопотання матеріали, вислухавши пояснення сторін, слідчий суддя керуючись положенням ст. 208 КПК України прийшов до висновку, що затримання ОСОБА_3 25.06.2025 о 17 год. 55 хв. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України без ухвали слідчого судді було законним.

26.06.2025 о 18:30 год. ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

При цьому з наданих слідчим та прокурором матеріалів слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, зазначені у п.п. 1-3 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Загальне правило в практиці ЄСПЛ особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе „відповідних і достатніх підстав для тримання цієї особи під вартою. Тобто саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності, та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.

Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля (рішення в справі „Вітольд Литва проти Польщі). У практиці ЄСПЛ поняття „свавілля для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції має більш широке значення, ніж просто недотримання національного законодавства. ЄСПЛ зауважує, що позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього права, проте свавільним у розумінні Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення в справах „Креанге проти Румунії, „А. та інші проти Сполученого Королівства).

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що оскільки ОСОБА_3 загрожує покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, у виді реального позбавлення волі на строк 7 років, він під страхом покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності та затягування досудового розслідування чи судового розгляду, оскільки на його утриманні немає малолітніх осіб та осіб похилого віку, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду; ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення повторно та є раніше судимий 29.11.2023 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.02.2024 змінено в частині призначення покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України додатково застосовано ст. 75 КК України, якою звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 (два) роки, яку постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.11.2024 зміненого та засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 (два) роки, перебуваючи на волі достовірно знаючи, що він перебуває під іспитовим строком, що мало б стримувати його від протиправної поведінки, повною мірою усвідомлюючи наслідки вчинення нового кримінального правопорушення, не бажаючи стати на шлях виправлення, повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності,на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, а відтак, є ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя, оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховує те, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, його віку, стану здоров`я, а саме те, що підозрюваний є особою з 2 групою інвалідності, у нього наявні численні тяжкі хвороби, сімейного і матеріального стану, зокрема те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню встановленим слідчим суддею ризиків, про що зазначено вище, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_3 на час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 202, 208, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

заборонити відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. У разі невиконання обов`язків до підозрюваного може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали покласти на працівників органів Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити в межах строку досудового розслідування до 23.08.2025 включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу оголошена підозрюваному ОСОБА_3 .

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1