печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу ( розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000262 від 16.02.2023 за підозрою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Питалово, Псковської обл., Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , військовослужбовця 234-го ДШП 76-ї ДШД 1-го ПДВ ЗС РФ, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 від 16.02.2023, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується зібраними доказами.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручене в порядку, передбаченому ч. 2, 8 ст. 135 КПК України, а саме шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

22.11.2024 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

За вказаних обставин сторона кримінального провадження у клопотанні просила надати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав клопотання, посилаючись на доводи, викладенні в клопотанні.

Захисник, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання, оскільки відсутні докази, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території. Повідомлення про підозру опубліковано на сайті, доступу до якого підозрюваний не має.

Правове обґрунтування

Одними із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до положень ст. 297-3 КПК України клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування розглядається слідчим суддею за участі особи, яка подала клопотання, та захисника.

Статтею ст. 297-1 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Зі змісту ч. 3 ст. 297-4 КПК України видно, що слідчий суддя може відмовити у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Тобто, наявність однієї з трьох умов, у випадку відсутності інших виняткових обставин, які унеможливлюють розгляд таких клопотання, позбавляють слідчого суддю постановити ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи, щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені слідчим суддею, та мотиви слідчого судді

Заслухавши думку слідчого, пояснення захисника, вивчивши в нарадчій кімнаті клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя доходить такого висновку.

Слідчим суддею установлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 від 16.02.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні жорстокого поводження з цивільним населенням, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

З 19 лютого 2014 року представниками російської федерації (далі - рф) розпочато збройне вторгнення збройних сил рф (далі - зс рф), приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року рф оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс рф представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України.

07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі за текстом - «днр»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі за текстом - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з

7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, зс рф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

23 лютого 2022 р. керівники підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України Донецької та Луганської областей, звернулися до президента російської федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними збройної агресії «українського режиму проти населення» так званих Донецької та Луганської народних республік.

24 лютого 2022 р. о 5 годині президент російської федерації оголосив про своє рішення почати спеціальну воєнну операцію в Україні.

Цього ж дня збройні формування російської федерації, які діяли за наказом політичного і військового керівництва рф і зф рф, здійснили широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року Указом Президента України ОСОБА_8 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а у подальшому Законами про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ, № 2212-IX, № 2263-IX, № 2500-IX, № 2738-IX, № 2915-IX, №3057-IX, №3275-ІХ, №3429-ІХ, № 3684-ІХ, № 3891-ІХ, № 4024-ІХ, № 4220-ІХ, № 4356-ІХ продовжувався строк дії воєнного часу в Україні, який діє до 07.08.2025.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Так, громадянин рф ОСОБА_6 , обіймаючи посаду заступника командира 1-го повітряно-десантного батальйону НОМЕР_1 десантно-штурмового полку НОМЕР_2 ДШД ПДВ ЗС РФ (військова частина НОМЕР_3 , пункт постійної дислокації - АДРЕСА_4 ), що діяв на користь та в підпорядкуванні невстановлених військовослужбовців зс рф, знаходячись на тимчасово окупованій зс рф території, зокрема, на території м. Буча Київської області, усвідомлюючи обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, 12 березня 2022 року близько 15 год. 30 хв., разом з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими невстановленими слідством військовослужбовцями ЗС РФ, озброєні вогнепальною зброєю невстановленого зразка, перебуваючи неподалік будинку 5-Б по вулиці Тургєнєва в м. Буча Київської області зупинили автомобіль «INFINITI FX50S» д.н.з. НОМЕР_4 у якому знаходились цивільні особи, зокрема, за кермом - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на задньому сидінні - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При цьому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 були одягнуті в цивільний одяг, не озброєні, не вчиняли агресивних дій по відношенню до військовослужбовців ЗС РФ та жодної небезпеки для них не становили.

У порушення вимог ст. ст. 27, 31, 32, 146-147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ч. ч. 1, 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 1 2 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08 червня 1977 року, залякуючи і погрожуючи застосуванням зброї, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вийти з транспортного засобу.

Після цього, ОСОБА_6 разом з підпрорядкованим йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - механіком-водієм 1 самохідної артилерійської батареї НОМЕР_5 десантно-штурмового полку в/ч НОМЕР_3 76 десантно-штурмової дивізії та іншими невстановленими слідством військовослужбовцями зс рф, обмежили свободу на вільне пересування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не належали до особового складу Збройних Сил України, ополчення, територіальної оборони, інших добровольчих загонів чи організованих рухів опору, не брали участі у збройному конфлікті, являлися цивільними особами, що перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права.

У подальшому ОСОБА_6 почав допитувати ОСОБА_10 щодо його причетності до передачі даних про місця розташування техніки та особового складу армії рф військовослужбовцям ЗСУ, періодично погрожуючи застосуванням зброї, висловлюючи погрози вбивства та ображаючи людську гідність.

Підкорюючись забороні та під погрозою застосування зброї зі сторони ОСОБА_6 - ОСОБА_10 під час допиту фактично був позбавлений волі та можливості вільно пересуватися, зазнаючи при цьому психологічного тиску.

Після чого, через деякий проміжок часу (близько 10 хвилин), ОСОБА_6 , перебуваючи біля транспортного засобу ОСОБА_10 , який знаходився неподалік будинку АДРЕСА_5 , продовжуючи свої злочинні дії в порушення вимог ст. ст. 27, 31, 32, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу до вказаної Конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08 червня 1977 року, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи їх настання та діючи з цією метою, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є цивільною особою, яка перебуває під захистом, віддав наказ рядовому ОСОБА_9 на здійснення пострілу з автоматичної вогнепальної зброї у коліно ОСОБА_10 , тобто на вчинення жорстокого поводження з цивільною особою.

У свою чергу ОСОБА_14 , діючи на виконання злочинного наказу ОСОБА_6 , в порушення ст. 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, відповідно якої забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою, здійснив постріл із автоматичної зброї невстановленого типу під ноги ОСОБА_10 .

Проте, ОСОБА_6 не отримавши бажаного результату, який полягав у завданні навмисного серйозного фізичного страждання цивільній особі, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання надав ще один наказ ОСОБА_9 на вчинення жорстокого поводження з цивільним населенням, а саме на здійснення повторного пострілу у нижню кінцівку потерпілого ОСОБА_10 .

У свою чергу ОСОБА_9 , отримавши повторний наказ від ОСОБА_6 на вчинення жорстокого поводження по відношенню до цивільної особи, що полягало у спричиненні серйозного фізичного страждання, розуміючи протиправний характер своїх дій, здійснив постріл з автоматичної вогнепальної зброї у ліву ногу ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення лівої гомілки з переломом малогомілкової кістки та розвитком травматичного шоку та масивною кровотечею.

Після вказаних дій, ОСОБА_12 наклала джгут на ліву ногу ОСОБА_10 та вмовила військовослужбовців зс рф не вбивати їх та відпустити до лікувального закладу. На благання ОСОБА_12 військовослужбовці зс рф дозволили поїхати, при цьому забравши у цивільних осіб наявні продукти харчування та інші речі особистого вжитку.

Далі, ОСОБА_11 сів за кермо вищевказаного автомобіля та перевіз ОСОБА_10 спочатку до лікувального закладу у м. Буча Київської області, а саме до Ірпінської центральної міської лікарні Бучанської міської поліклініки, що розташована за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Польова, буд. 19, де останньому надали першу медичну допомогу, а потім, у зв`язку з відсутністю можливості виїзду із зазначеного населеного пункту, до підвального приміщення церкви, яка розташована поблизу АТП «Транском» по вул. Качинського, 11, де переночували та вранці 13.03.2022 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) «зеленим коридором» виїхали на підконтрольну Україні територію.

Отже ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . уродженець м. Питалово, Псковської обл., російської федерації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , військовослужбовець 234-го ДШП 76-ї ДШД 1-го ПДВ зс рф, своїми умисними діями вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням, тобто порушив закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радаю України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_6 , які виразились у жорстокому поводженні з цивільним населенням, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радаю України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено в порядку, передбаченому ч. 8 ст.135 КПК України, а саме шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження 15.11.2024 (а. с. 119) на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (а. с. 109).

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках, це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення у справі «Екле проти Німеччини» від 15.07.1982, п. 73).

З огляду на наведене вище, органом досудового розслідування вчинені належні дії, спрямовані на доведення до відому підозрюваного ОСОБА_6 відомостей про існування «кримінального обвинувачення».

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Як вбачається із матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколами впізнання з потерпілим ОСОБА_10 ; протоколом огляду публікації в інтернет виданні «The New York Times» під назвою «Зняли на камеру, розшукали по телефону: російські військові вбили десятки людей у Бучі» за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 ; протоколом впізнання зі свідком ОСОБА_12 , яка впізнала особу яка завдала ОСОБА_10 вогнепального поранення в ногу; протоколом впізнання свідком ОСОБА_12 , яка впізнала особу яка віддала наказ на спричинення вогнепального поранення ОСОБА_10 в ногу; протоколом огляду публікації в інтернет виданні «The New York Times» під назвою «Зняли на камеру, розшукали по телефону: російські військові вбили десятки людей у Бучі» за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 ; висновком експерта №145/е від 23.05.2023 року, яким зафіксовано, що поранення, яке отримав потерпілий ОСОБА_10 в березні місяці 2022 року є вогнепальним пораненням та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння, а також іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Окрім того, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу. Інакше кажучи, слідчий суддя не наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства та позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Тобто, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для здійснення досудового розслідування.

Отже, наведені підстави дають обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами та доказами, доданими до клопотання стороною обвинувачення, які, у своїй сукупності, вказують на можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Оскільки, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, відносно нього може вирішуватись питання щодо надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 від 16.02.2023.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

18, 19 та 20 листопада 2024 року ОСОБА_6 за викликом до Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10) не з`явився, про причини неявки не повідомив. Повістка про виклик підозрюваного опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» від 15.11.2024 № 232 (7892) (а. с. 114), та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 15.11.2024 (а. с. 109).

Постановою слідчого від 22.11.2024 у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту карного розшуку Національної поліції України, заведено оперативно-розшукову справу № 14/404.

Органом досудового розслідування установлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території російської федерації та переховується там від органів досудового розслідування.

Так, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суд ум. Києва від 04.06.2025 у справі № 757/25845/25-к підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Разом з тим, наведені обставини дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 умисно ухиляється від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є передумовою для здійснення в кримінальному провадженні №0000262 від 16.02.2023 відносно нього спеціального досудового розслідування відповідно до положень глави 24-1 КПК України.

Отже, враховуючи викладене вище, зважаючи на надані слідчому судді відомості, що свідчать про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а також враховуючи той факт, що останній свідомо переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, достатньо відомостей вказують на те, що останній оголошений у розшук та перебуває на території російської федерації, з метою виконання завдань кримінального судочинства слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_6 ..

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000262 від 16.02.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 23.06.2025 о 07:50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1