Провадження № 1-кп/201/509/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 00001443 від 13.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 03.11.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на чотири роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на три роки; 14.02.2020 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська скасовано іспитовий строк, направлено до виправної колонії для відбуття покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 28.02.2024 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 04.11.2024 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на п`ять років,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи непогашену судимість за вчинення корисливих злочинів, 17.07.2024 року близько 15:50 години, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 12 біля сервісного центру "TechnoLab", підійшов до малознайомого йому ОСОБА_5 та попрохав зателефонувати з його мобільного телефону VIVO Y11 6Gb/128Gb, id: НОМЕР_1 , синього кольору, в сірому чохлі, із встановленою сім-карткою «Київстар» НОМЕР_2 , с/н НОМЕР_3 , який ОСОБА_3 визначив як об?єкт свого злочинного посягання.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи впевненим в сумлінності та справжності намірів ОСОБА_3 , не усвідомлюючи факту зловживання його довірою, добровільно передав йому свій мобільний телефон VIVO Y11 6Gb/128Gb, id: НОМЕР_1 , синього кольору в сірому чохлі, с/н НОМЕР_4 , зі встановленою sim-карткою "Київстар" НОМЕР_2 , вартістю 3464 грн 65 коп. Після чого ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, вчиняючи злочин повторно, під приводом подзвонити за допомогою вище вказаного мобільного телефону, усвідомлюючи, що не має намірів на його повернення, відійшов із мобільним телефоном від потерпілого ОСОБА_5 і діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, скориставшись що потерпілий не звертає на нього уваги та його дії є непомітними, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився мобільним телефоном на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 3464,65 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину і дав показання, які повністю підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті, однак заперечив факт спричинення шкоди потерпілому в розмірі 23014,65 гривень, так як кредит на ім`я потерпілого він не оформлював і хоча отримав на свою картку 13 000 гривень, однак вважав, що це кошти його знайомого, а тому не вважає що він має їх повертати.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується зібраними органом досудового розслідування і дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він познайомився з обвинуваченим в потязі коли вони прямували до міста Дніпро. Обвинувачений запропонував свою допомогу в доставці самоката потерпілого до сервісного центру і потерпілий скористався цією допомогою. Вже біля сервісного центру на пр. Героїв, 12 обвинувачений попросив телефон потерпілого зателефонувати і той дав, а через деякий час виявив, що обвинувачений з телефоном зник. Потерпілий придбав інший телефон. Відновив свої данні і з`ясував, що з його карти було списано 19950 гривень, а тому потерпілий вважає, що обвинувачений має відшкодувати вказану шкоду.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 серпня 2024р. в ході якого потерпілий серед чотирьох фотознімків впізнав на фото знімку під номером 3 обвинуваченого як особу яка шахрайським шляхом заволоділи його мобільним телефоном.

Договір про передачу в заставу мобільного телефону який належить потерпілому, який укладено 17 липня 2024р. між Ломбардом «Гарант» і ОСОБА_6 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 17 серпня 2024р., проведених за участі обвинуваченого в ході якого останній вказав механізми спосіб вчинення злочину такий жопі написаний в обвинувальному акті.

Висновок судової товарознавчої експертизи № 2914 від 15 серпня 2024р. згідно якого вартість мобільного телефону потерпілого складає 3464,65 гривень.

Виписка з Монобанку, надана потерпілим згідної якої 17.07.2024 16:39:51 відбувся переказ 650.00 грн ОСОБА_7 , 18.07.2024 10:00:07 відбулось зарахування 13 000.00 грн через P2P_AV_CR, 18.07.2024 10:14:10 відбулась покупка в АТБ на 19.30 грн., 18.07.2024 10:50:31 відбувся переказ 5 000.00 грн ОСОБА_8 , 18.07.2024 10:51:54 відбувся переказ 7 000.00 грн ОСОБА_8 , 18.07.2024 10:55:40 відбулась операція квазі-готівка TRNZCHAMPIONSCINOA на 900.00 грн., 18.07.2024 11:21:05 відбулось зарахування 6 000.00 грн через P2P_AV_CR,

18.07.2024 11:21:05 відбувся переказ 6 000.00 грн на картку НОМЕР_5 ..

Договір про надання споживчого кредиту укладений 18 липня 2024 року о 9:59 хвилин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» і потерпілим про отримання кредиту потерпілим в розмірі 13 000 гривень.

Додаткова угода укладена 18 липня 2024 року об 11:19 хвилин згідно якої сторони погодили збільшити суму кредиту до 6000 гривень.

Протокол огляду потерпілого телефону потерпілого ОСОБА_5 в якому виявлено застосунок «Монобанк» і виявлено перекази такі ж як зафіксовані вище у виписці з «Монобанку»

Скріншоти з додатку «Монобанк» які підтверджують зарахування і перекази описані вище у виписці.

Протоколом огляду телефону обвинуваченого від 14 серпня 2024 року з якого видно, що на рахунок банку «АБанк», який належить потерпілому надходили дві транзакції на 7 000 гривень і 5000 гривень 18 липня 2024 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого а також на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2024 до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, то суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2024.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов, суд вважає, що стороною обвинувачення і потерпілим доведено в судовому засіданні, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілий втратив телефон вартість якого складає 3464,65 гривень, а також з картки потерпілого на картку обвинуваченого перераховано 13 000 гривень, а тому саме шкода в розмірі 16 364,65 гривень підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Що стосується інших витрат, то в судовому засіданні не доведено, що їх вчинив саме обвинувачений, так як останній заперечив такі витрати, а телефон потерпілого до ломбарду здав ОСОБА_6 , що викликає сумніви в тому, що саме обвинувачений оформлював кредит на ім`я потерпілого і розпоряджався коштами останнього.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При ухваленні вироку суд згідно ч. 4 ст. 374 КПК України має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ч. 3 ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Наявні у кримінальному провадженні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи документально підтверджуються, тому суд вважає необхідним стягнути їх з обвинуваченого на користь держави.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі.

За положеннями статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є, зокрема, вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2024 по покарання у виді позбавлення виді строком на п`ять років, а тому, суд вважає за можливе, врахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його перебування під вартою за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2023 з 18 вересня 2024 року по 27 червня 2025 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим призначений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2024, визначивши остаточно до відбування п`ять років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 27 червня 2025 року

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 16 464,65 гривен.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Речовий доказ квитанція ломбарду «Гарант» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 200 гривень.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк відбутий за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2024 в період з 18 вересня 2024 року по 27 червня 2025 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1