КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/4445/2025 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
ЄУН: 361/7703/19 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002262за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України; звільненого від відбування покарання з випробуванням на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2025 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2017 року остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цим же вироком суду вирішено питання щодо долі речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, на початку березня 2019 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи біля складського приміщення, що за адресою: АДРЕСА_2 , будучи раніше обізнаним, що у приміщенні складу перебувають товарно-матеріальні цінності, вирішив повторно таємно викрасти майно, що знаходилось всередині приміщення цього складу.

Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до складського приміщення, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення складу, звідки таємно повторно викрав душову кабіну марки «GM» моделі «230» в розібраному стані, вартістю 8317,00 грн, яка належить ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями майнової шкоди ОСОБА_9 на суму 8317,00 грн.

Крім того, 5 серпня 2019 року близько 11 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля складського приміщення, що за адресою: АДРЕСА_2 , будучи раніше обізнаним, що в приміщенні складу перебувають товарно-матеріальні цінності, вирішив повторно таємно викрасти майно, що знаходились всередині приміщення цього складу.

Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до складського приміщення, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом відмикання вхідних дверей ключем, проник до приміщення складу, звідки таємно повторно викрав душову кабіну марки «GM» моделі «230» в розібраному стані, вартістю 8317,00 грн, яка належить ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями майнової шкоди ОСОБА_9 на суму 8317,00 грн.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, кваліфікації дій останнього, призначеного покарання, в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому, - рецидив злочинів. В іншій частині вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржуваним вироком суд визнав рецидив злочинів обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, з посиланням на положення ст. 67 КК України, та без зазначення, яка саме попередня судимість обвинуваченого утворює обставину, яка обтяжує покарання.

Проте, як звертає прокурор увагу, у ст. 34 КПК України надано визначення поняття «рецидив кримінальних правопорушень», а саме вчинення нового кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Разом з тим, згідно з оскаржуваним вироком обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище. До вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 був раніше засуджений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, що вплинуло на правову кваліфікацію, а також вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином, як вважає прокурор, вказана обставина не може бути ще раз врахована для визначення обставини, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Потерпілий та захисник, належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної скарги не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Зважаючи на позицію обвинуваченого, прокурора, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що суд першої інстанції, провівши розгляд в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, допитавши обвинуваченого, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за встановлених обставин, та кваліфікував дії останнього за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, тобто, скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, кваліфікації дій обвинуваченого, вид та розмір призначеного покарання, прокурором, як і будь-ким з учасників кримінального провадження, не оскаржуються.

У той же час колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, які прокурор пов`язує саме з врахуванням судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання обставини, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

Так відповідно ст. 65 КК України суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та розміру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, те, що останній на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання.

Також судом першої інстанції враховано, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ст. 70 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на строк 3 роки, тобто, ОСОБА_6 вчинив новий злочин протягом визначеного вироком суду іспитового строку, у зв`язку з чим остаточне покарання призначив відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду.

Так, статтею 34 КК України передбачено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, відтак, поняття кримінального правопорушення є ширшим, ніж злочин, на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у тому числі за кваліфікуючою ознакою, - вчинене повторно.

За встановлених обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 67 КК України, у даному випадку вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, після засудження за попереднім вироком за ч. 3 ст. 185 КК України є ознакою повторності, пов`язаної з попереднім засудженням особи, а, відтак, обставина, що обтяжує покарання - рецидив злочинів у цьому випадку не може бути враховано як обставина, що обтяжує покарання останнього.

Окрім того, ОСОБА_6 за попереднім вироком також визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що по відношенню до злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнаний оскаржуваним вироком, також не є рецидивом злочинів.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального закону та визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, яка не може бути визнана у даному кримінальному провадженні, - рецидив злочинів.

Згідно з положеннями ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що з вироку суду підлягає виключенню рішення суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, - рецидив злочинів.

На переконання колегії суддів, виключення такої обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, не впливає на вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання, з огляду на встановлені дані про особу обвинуваченого та обставини вчиненого кримінального правопорушення.

За наведеного колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України - змінити: виключити з мотивувальної частини вироку рішення суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, - рецидив злочинів.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4