Справа № 278/4416/25
В И Р О К

Іменем України

17 вересня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, судимого 28.12.2023 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі КК) до обмеження волі на строк 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК,

в с т а н о в и в:

17 вересня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000452.

З угоди вбачається, що 01 серпня 2025 року близько 08 год. старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 спільно з оперуповноваженим цього ж відділу ОСОБА_7 з метою виконання ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 14.02.2025 про примусове направлення до місця відбування покарання засудженого прибули до АДРЕСА_1 , в цей же день та час, вищевказані поліцейські підійшли до ОСОБА_4 , який перебував в цей час біля хвіртки забору свого домоволодіння та пред`явили службові посвідчення поліцейських. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_4 мету свого візиту та про необхідність виконання ними вищевказаної ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 14.02.2025 про примусове направлення до місця відбування покарання засудженого, на що ОСОБА_4 запропонував останнім пройти на територію його домоволодіння, де мав намір ознайомитись зі змістом відповідних судових рішень. В ході ознайомлення зі змістом судових рішень в цей же день, час та місці за вищевказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на нанесення працівникам поліції тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що перед ним знаходяться поліцейські при виконанні ними службових обов`язків, ігноруючи їхні законні вимоги, схопив правою рукою дерев`яний товкач та почав ним хаотично розмахувати перед вказаними працівниками поліції. З метою уникнення отримання тілесних ушкоджень, поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почали рухатись в напрямку до виходу з території вказаного домоволодіння, однак ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого умислу, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень останнім, перебуваючи на проїзній частині вул. Першотравнева в с. Левків, Житомирського району та області, поблизу будинку № 82, наніс три удари дерев`яним товкачем по голові ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на волосистій частині голови, грудній клітці та животі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, та узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 2 ст. 345 КК, оскільки він наніс легкі тілесні ушкодження працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків.

Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є нетяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілий надав згоду на укладення угоди. Таким чином сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання, відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який судимий, щиро розкаявся. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю. Потерпілий в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди судом.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Арешт, накладений на речові докази по справі, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а речові докази поверненню власнику (законному володільцю).

Приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає за необхідне залишити в силі обраний раніше стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що існує ризик переховування обвинуваченого від відбування покарання, а більш м`який запобіжний захід не зможе відвернути цей ризик.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000452 угоду про визнання винуватості від 17 вересня 2025 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 28.12.2023, визначивши ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк строк його попереднього ув`язнення, починаючи з дня його затримання 01.08.2025 і до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого суддів Богунського районного суду м. Житомира від 06.08.2025 на дерев`яний товкач та кепку, - скасувати, а вказані речові докази повернути власникам (законним володільцям).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник та потерпілий мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1