Справа № 303/5681/25
Провадження №1-кп/303/480/25
ВИРОК

Іменем України

28 липня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Мукачеві кримінальне провадження №0000267 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (уродженця місто Берегово, Закарпатської області) зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою - спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за частиною 2 статті 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, встановленого органом досудового розслідування обставин, що не оспорюються учасниками кримінального провадження.

06 липня 2025 року близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи на сходинковій площадці біля квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, завдав один удар кулаком правої руки в область обличчя.

У результаті чого, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, у вигляді синців в області спинки носа та синців в правій та лівій орбітальних областях. Такі тілесні ушкодження, виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, якими можуть бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини і не є характерними для падіння з висоти власного росту.

Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що відповідно до пункту 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності на строк більше 6 але не більше 21 день. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 06 липня 2025 року.

Вказані вище дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 2 статті 125 КК України - умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального правопорушення (проступку) у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно поданої заяви від 24 липня 2025 року ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому проступку визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив викладені вище факти та обставини вчинення кримінального проступку.

Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до статті 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

У свою чергу вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється у визначеному КПК України порядку і повинен відповідати загальним вимогам до вироку. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Слід зазначити, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини справи.

Крім того, вина обвинуваченого доведена наданими суду письмовими доказами, а саме витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000267 від 05 травня 2025 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 липня 2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 , висновком експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичних експертиз №139/2025 від 08 липня 2025 року. повідомленням про вручення підозри ОСОБА_3 від 22 липня 2025 року.

Наданими суду доказами підтверджується, що 22 липня 2025 року, ОСОБА_3 повідомлено про підозру, відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 22 липня 2025 року, останній повністю визнав свою вину у вчиненому.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, визначено що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.

Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 2 статті 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого підтверджується, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у центрі занятості не перебуває.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд керується статтями 65-67 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки нею вчиненого, а також те, що він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України, яке в силу статті 12 КК України є кримінальним проступком.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що обвинувачений на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, визнання вини, щире каяття, суд вважає за можливе у даному випадку призначити йому мінімальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією частини 2 статті 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.

При викладеному, з урахування всіх обставин справи, мотиву вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових проступків буде призначення покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Процесуальні витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Керуючись статтями 374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.

ОСОБА_3 призначити за частиною 2 статті 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження у порядку, передбаченому статтями 381,382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення надсилається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1