УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , законного представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000865, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, -

в с т а н о в и в:

13 червня 2025 року (здано на пошту 10 червня 2025 року) до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000865, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, на майно, яке тимчасово вилучене 09 червня 2025 року під час проведення огляду за адресою: м. Київ, вул. Януша Корчака, 4, а саме на:

мобільний телефон марки Iphone 14 pro, з сім картою № НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету № ICR 0111112, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000865, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

09 червня 2025 року старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проведено огляд за адресою: м. Київ, вул. Я. Корчака 4, в приміщенні Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, в ході якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав слідчому мобільний телефон марки Iphone 14 pro, який вилучено та поміщено до сейф-пакету № ICR 0111112.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 09 червня 2025 року, виявлене та вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого обмежувального заходу як арешт вищевказаного вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, містить інформацію щодо здійснення протиправної діяльності та вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення проведення судових експертиз.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 та законний представник власника майна ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про арешт майна, обґрунтовуючи свою позицію тим, що прокурором належним чином не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має доказове значення у кримінальному провадженні № 0000865 від 06 червня 2025 року, а тому накладення арешту на вилучене майно, вважають необґрунтованим та недоцільним.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , законного представника власника майна ОСОБА_5 , дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000865 від 06 червня 2025 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення проведення під час досудового розслідування експертних досліджень, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене 09 червня 2025 року під час проведення огляду за адресою: м. Київ, вул. Януша Корчака, 4, а саме на мобільний телефон марки Iphone 14 pro, з сім картою № НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету № ICR 0111112, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000865, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 09 червня 2025 року під час проведення огляду за адресою: м. Київ, вул. Януша Корчака, 4, а саме на:

мобільний телефон марки Iphone 14 pro, з сім картою № НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету № ICR 0111112, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1