УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, порушуючи вимоги законодавства України, що посягають на встановлений законом порядок переміщення транспортних засобів, 25.03.2025 року здійснив контрабанду підакцизного товару - легкового автомобіля TOYOTA, моделі RAV4 (VIN: НОМЕР_1 ), який був переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості, загальною вартістю предмету контрабанди в сумі 1 664 731,00 грн., що становить значний розмір.

Так, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) переміщено бувший у використанні легковий автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV4 (VIN: НОМЕР_1 ), у зоні діяльності Закарпатської митниці (п/п «Малий Березний-Убля») через митний кордон України з території Словацької Республіки за попередньою митною декларацією від 25.03.2025 року № 25UA11U3 на адресу громадянки України ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. М. Горького 12, 28.03.2025 року.

28 березня 2025 року зазначений вище легковий автомобіль доставлено до відділу митного оформлення № 3 митного посту «Київ центральний» та того ж дня, заявлений до митного контролю та оформлення шляхом електронного декларування до ВМО № 3 м/п «Київ центральний» (м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А), за митною декларацією типу IM/40/ДЕ №25UA01U0.

Відповідно до відомостей, поданих до митного контролю та оформлення документів, у якості підстави для переміщення зазначеного вище легкового автомобіля через митний кордон України, серед інших документів, слугував технічний паспорт частина 1 № НОМЕР_4 та технічний паспорт частина 2 № НОМЕР_5 на автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV4 (VIN: НОМЕР_1 ), та згідно митної декларації типу IM/40/ДЕ № 25UA01U0, та згідно договору купівлі/продажу між «Sevcova Vira» (Gokogo bud АДРЕСА_1 від 18.02.2025 року, вартістю 20 000,00 євро, або 901 760 грн. (відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на дату переміщення товарів через митний кордон України (25.03.2025 року) - 1 євро = (45,0886), попереднім власником якого виступала компанія «BilTrean Uppsala» (Швеція), покупцем «Sevcova Vira» (Gokogo bud 12, Kupyansk`ua, 63701) (Шевцова Віра (вул. Горького 12, м. Куп`янськ, 23820).

У зв`язку з викладеним, з метою підтвердження факту відчуження автомобіля марки TOYOTA, моделі RAV4 (VIN: НОМЕР_1 ), на адресу компанії «BilTrean Uppsala» направлено запит з додатками «скановані копії документів, що стали підставою для переміщення товару через митний кордон України - технічні паспорти № , № » (вих. Митниці №7.8-1/20-01/13/5520 від 26.03.2025 року).

28 березня 2025 року Київською митницею отримано лист від компанії «BilTrean Uppsala» (вх. 10381/13/7.8-1 від 28.03.2025 року). Даною компанією повідомлено, що автомобіль з ідентичним VIN: НОМЕР_1 , маркою (TOYOTA) та моделлю (RAV4), перебуває у їх власності та виставлений на продаж в автосалоні у Швеції в м. Уппсала (реєстраційний номер CDD 23Z). Також, компанія «BilTrean Uppsala» стверджує, що документи які були надані до Київської митниці (технічні паспорти № , №) є підробленими, а автомобіль має фальшивий VIN. На підтвердження цього, компанією «BilTrean Uppsala» надають фото, відеоматеріали та інші документи.

Таким чином, бувший у використанні легковий автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV4 VIN: НОМЕР_1 , 2024 р.в., переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості.

27 травня 2025 року старшим детективом Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_6 винесено постанову про визнання речовим доказом предмет, що був об`єктом кримінально протиправних дій, а саме автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV4 VIN: НОМЕР_1 , 2024 р.в.

Досудове розслідування здійснюється за фактом контрабанди підакцизного товару - легкового автомобіля TOYOTA, моделі RAV4 VIN: НОМЕР_1 , 2024 р.в., який був переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу. як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості.

Автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV4 VIN: НОМЕР_1 , 2024 р.в., необхідний для досягнення мети подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з метою проведення необхідних товарознавчих експертиз, встановлення умов ввозу на митну територію країни та реалізацію наданих процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, як для сторони обвинувачення, так і для суду.

Вилучений автомобіль TOYOTA, моделі RAV4 VIN: НОМЕР_1 , 2024 р.в., підпадає під визначення ст. 98 КПК України, а саме, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та будуть використовуватись експертом під час експертного дослідження та складання висновків.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Повернення або передача володільцям, особам, у яких було вилучено майно може призвести до наслідків, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України.

Необхідність арешту зумовлена потребою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також, для подальшого проведення експертних досліджень, з метою отримання відомостей, які мають значення для досудового розслідування, яку з об`єктивних причин неможливо було отримати під час подальшого огляду вилучених речей співставлення серійних номерів, якими маркована техніка з митними деклараціями.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження та/або приховування, метою - збереження речових доказів, які можуть бути досягнуті лише через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Накладення арешту не є припиненням права власності, такий захід є тимчасовим, а отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. Потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи володільця майна. При цьому, жодних негативних наслідків арешту майна не має.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Пунктом 2 ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна повинна враховуватися можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

Вилучене майно визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданнями кримінального провадження згідно зі ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зокрема, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Прокурор у судове засідання подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, його підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про розгляд клопотання повідомлялася.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, прийшов до наступного.

Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, порушуючи вимоги законодавства України, що посягають на встановлений законом порядок переміщення транспортних засобів, 25.03.2025 року здійснив контрабанду підакцизного товару - легкового автомобіля TOYOTA, моделі RAV4 (VIN: НОМЕР_1 ), який був переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості, загальною вартістю предмету контрабанди в сумі 1 664 731,00 грн., що становить значний розмір.

Так, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) переміщено бувший у використанні легковий автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV4 (VIN: НОМЕР_1 ), у зоні діяльності Закарпатської митниці (п/п «Малий Березний-Убля») через митний кордон України з території Словацької Республіки за попередньою митною декларацією від 25.03.2025 року № 25UA11U3 на адресу громадянки України ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. М. Горького 12, 28.03.2025 року.

28 березня 2025 року зазначений вище легковий автомобіль доставлено до відділу митного оформлення № 3 митного посту «Київ центральний» та того ж дня, заявлений до митного контролю та оформлення шляхом електронного декларування до ВМО № 3 м/п «Київ центральний» (м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А), за митною декларацією типу IM/40/ДЕ №25UA01U0.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого детектива Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_6 від 27.05.2025 року вказаний вище автомобіль визнано речовим доказом.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав про необхідність накладення арешту на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 14.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на: автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV4 VIN: НОМЕР_1 , 2024 р.в., який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), з метою збереження речових доказів, шляхом заборони користування, а також, шляхом заборони останній, приватним і державним органам реєстрації, Міністерству юстиції України вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного майна.

У силу ст. 175 КПК України, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: