Справа № 201/6192/25
Провадження № 1-кс/201/2336/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000585 від 22.09.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за підозрою ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що у провадженні слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях перебувають матеріали кримінального провадження №0000585 від 22.09.2023 за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме колабораційної діяльності.

Досудовим розслідуванням встановлено, що У громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обізнаного про зміст загальновідомих подій стосовно ведення вказаною державою агресивної війни проти України, про факт окупації м. Донецька Донецького району Донецької області військовими РФ внаслідок вчиненого воєнного нападу, а також про неможливість через вказані події здійснювати у тимчасово окупованому місті правоохоронну діяльність органами внутрішніх справ України, підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу Російської Федерації та реалізації отримати посаду у незаконно створеному правоохоронному органі, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 22.05.2023 року, виник умисел на співпрацю з представниками держави агресора.

Надалі, не пізніше 22.05.2023 року, ОСОБА_4 будучи громадянином України, перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Донецька Донецького району Донецької області, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, діючи умисно, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії та розуміючи їх наслідки, добровільно погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб, із числа представників окупаційних збройних формувань Російської Федерації, на заняття посади «начальника управления участковых уполномоченых полиции и подразделений по делам несовершеннолетних МВД по Донецкой народной республике» в незаконному правоохоронному органі створеному на тимчасово окупованій території т. зв. «Министерство внутренних дел Донецкой народной Республики», розташованому за адресою: Донецька області, м. Донецьк, вул. Горького, буд. 61 та приступив до виконання покладених на нього обов`язків.

У вересні 2023 року, але не пізніше 19.09.2023 (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді «начальника управления участковых уполномоченых полиции и подразделений по делам несовершеннолетних МВД по Донецкой народной республики» на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької обл. (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), взяв участь в незаконній всеросійській акції передачі прапора.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований транспортний засіб КРКЗ 100 державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 .

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

У цьому випадку, з урахуванням положень ч. 11 ст. 170 КПК України, вникає необхідність у накладенні арешту на належне ОСОБА_4 вище зазначене майно, шляхом встановлення відносно них заборони відчуження та розпорядження у будь-який спосіб.

У поданому клопотанні прокурором зазначено, що за таких обставин, зазначене майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , може бути конфісковано в дохід держави у разі призначення такого виду покарання.

На підставі викладеного, прокурор просить накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та проводити розгляд клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власника цього майна.

Прокурор у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що у провадженні слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях перебувають матеріали кримінального провадження № 0000585 від 22.09.2023 за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме колабораційної діяльності.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Донецького району Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 92 від 07.05.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 05.05.2024 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про виклик підозрюваного на 12.05.2025 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 13.05.2024 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 14.05.2025 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного.

Крім цього, 07 травня 2025 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику останнього адвокату ОСОБА_6 .

Таким чином, 07.05.2025 у вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території (колабораційна діяльність).

Доведено, що відповідно до відомостей з ГСЦ МВС України від 17.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві власності належить транспортний засіб КРКЗ 100 державний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , окрім іншого передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000585 від 22.09.2023 із забороною розпорядження та відчуження на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: транспортний засіб КРКЗ 100 державний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1