Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 559/637/19

Провадження № 11-кп/4815/33/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_7 з врахуванням поданих прокурором змін на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000149 від 13 лютого 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дубно, Рівненської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 12 лютого 2019 року, приблизно о 22 год., маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливими мотивом, за попередньою змовою зі своєю дружиною ОСОБА_9 прийшли до погрузочної рампи колії № 7 102 км. пікету № 1 залізничної станції м. Дубно виробничого підрозділу «Бродівської дистанції колії» регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниці», де шляхом вільного доступу, таємно намагались викрасти матеріали верхньої будови колії на загальну суму (з урахуванням податку на додану вартість) 1039 грн. 44 коп., а саме: 40 закладних болтів в зборі загальною вартістю (з урахуванням податку на додану вартість) 468 грн., до комплекту якого входить 40 старопридатних болтів з гайкою, вартістю 6, 65 грн. кожен, загальною вартістю 266 грн., 40 плоских шайб, вартістю 0, 70 грн. кожна, загальною вартістю 28 грн., 40 двохвиткових шайб вартістю 1, 5 грн. кожна, загальною вартістю 60 грн., 40 текстолітових втулок вартістю 0, 90 кожна, загальною вартістю 36 грн. та 10 старопридатних підкладок КБ-65 вартістю 47, 62 грн. кожна, загальною вартістю (з урахуванням податку на додану вартість) 571,44 грн.

Однак, останні не змогли довести свій задум до кінця з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки в момент розкручування ОСОБА_8 матеріалів верхньої будови колії та поміщення їх до поліетиленового мішка ОСОБА_9 вони були виявлені у місці вчинення злочину працівниками виробничого підрозділу «Бродівської дистанції колії» регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниці» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій покликається на незаконність вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та передчасність висновку про невинуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого для них злочину.

Просить вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки. Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Повторно дослідити відповідні докази.

08 вересня 2025 року прокурором подано клопотання, в якому, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, вказує, що враховуючи суму майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні - 1039,44 грн., яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01.01.2019 року становила 1921 грн., то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Просить апеляційну скаргу прокурора на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.02.2022 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково. Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.02.2022 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності Законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав викладену в клопотанні позицію щодо закриття кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, захисника, яка не заперечила проти закриття провадження з зазначеної підстави в силу не погіршення становища обвинуваченої, перевіривши вирок суду в межах поданої апеляційної скарги з врахуванням поданого клопотання, яке колегією суддів розцінено, як зміни до апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора з врахуванням заявлених змін підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто, приводом до початку апеляційного провадження є саме апеляційна скарга, а під межами розгляду судом апеляційної інстанції розуміється той обсяг, у якому відбувається перевірка оскарженого судового рішення.

Так, ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) викладено у відповідній редакції. Так, положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений у ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Це узгоджується і з висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21; провадження № 51-2555кмо24). Так, в постанові констатовано, що зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень. Об`єднана палата зробила висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, тобто для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. Суд наголосив, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння. При з`ясуванні, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінувався незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб за обставин 12 лютого 2019 року на загальну суму 1039 грн. 44 коп., тобто за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 960 грн. 50 коп.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX розмір вартості викраденого майна, з якого наставала б кримінальна відповідальність у даному випадку за ст. 185 КК України, становив 1921 грн. (960 грн. 50 коп.*2=1921 грн.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни з прийняттям Закону № 3886-IX, з врахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21; провадження № 51-2555кмо24), призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну протиправність діяння у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За наведеного, враховуючи, що Законом України № 3886-ІХ збільшилася вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, відповідно інкриміновані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дії не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України, оскільки відповідно до обвинувального акту вартість викраденого майна на час інкримінованого діяння не перевищувала 2 НМ, відтак вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене та доводи апеляційної скарги прокурора з відповідними заявленими прокурором, фактично, змінами, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду скасуванню із закриттям кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора з врахуванням поданих прокурором змін задовольнити.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3