Справа № 334/7000/25
Номер провадження № 1-кс/334/2199/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2025 за № 0001627, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - 01.10.2024 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2025 до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2025 за № 0001627, стосовно ОСОБА_6 , згідно якого слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001627, відомості про яке зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань «26» серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

26.08.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вчиненого за наступних обставин 25.08.2025 приблизно о 20:40 ОСОБА_6 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля проїжджої частини поблизу будинку № 12 по вул. Аскольдова у м. Запоріжжя, під час словесного конфлікту зі знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, бажаючи їх настання, тримаючи в руці предмет, зовні схожий на ніж (тип, розміри та інші характеристики встановлюються), наніс ним щонайменше один удар у задньо-бокову поверхню лівої половини грудної клітки (спинну ділянку) ОСОБА_8 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч зі сторони спини та напруженого пневмотораксу.

Причетність ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 ;

-довідкою з КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації підозрюваного, тобто фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та його моральні принципи. Окрім того, вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками - суворістю передбаченого покарання. За кримінальне правопорушення, у якому він обґрунтовано підозрюється за ч. 1 ст. 121 КК України, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Також, після вчинення злочину ОСОБА_6 не був затриманий на місці, а встановлений і затриманий лише через деякий час. Крім того, 01.10.2024 він засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України та звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; новий злочин інкримінується під час дії випробувального строку. Реальна перспектива призначення реального позбавлення волі (включно з можливим скасуванням іспитового строку за попереднім вироком) істотно підвищує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Підозрюваний офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, стійкі соціальні стримуючі чинники відсутні.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що знаряддя злочину (предмет, схожий на ніж) не вилучено; воно може містити кров потерпілого, ДНК/відбитки та інші мікросліди, однак перебуваючи на волі, підозрюваний має можливість його приховати, перемістити чи змінити його стан, що унеможливить проведення необхідних експертиз. Тим паче, підозрюваному повідомлено про підозру, що робить його обізнаним про доказову базу і посилює мотив до протидії.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також потерпілий ОСОБА_8 є знайомими/контактними для підозрюваного, мешкають у доступній для нього місцевості, тому він може схиляти їх до відмови від показань, зміни показань, узгодження неправдивих свідчень, впливати через третіх осіб або шляхом погроз.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що до події підозрюваний висловлював намір позбавити життя іншу особу, а також вчиняв суїцидальні спроби («хочу вбити, але не можу»), що підтверджується показанням свідків. Сукупність цих обставин свідчить про високу імпульсивність та небезпечну непередбачувану поведінку підозрюваного, збереження у нього схильності до насильницьких дій та реальну ймовірність вчинення нового кримінального правопорушення або ескалації конфлікту з потерпілим/свідками. При цьому, знаряддя злочину (ніж) не вилучено, що залишає підозрюваному доступ до предметів, придатних для спричинення тяжкої шкоди. Ураховуючи попередню судимість за ч. 1 ст. 121 КК України та інкримінування нового насильницького кримінального правопорушення під час іспитового строку, м`якші запобіжні заходи не нівелюють вказаний ризик.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- особисте зобов`язання фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити підозрюваним дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки полягає у покладенні на підозрюваного виконання покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст. 194 КК України, які підозрюваний ОСОБА_6 не зможе виконати внаслідок тяжкості вчиненого ним правопорушення та усвідомлення невідворотності покарання за його вчинення, існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу на адресу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного. На теперішній час осіб, які б заслуговували на довіру та зможуть повною мірою забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КК України, не встановлено. Крім того, вказаний запобіжний захід також надає свободу пересування підозрюваному, що дає підстави вважати про можливість незаконного впливу на свідків та потерпілу з його боку, можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду або вчинення іншого кримінального правопорушення;

- застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу;

- домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, проте є недостатнім для нейтралізації встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Знаряддя злочину (предмет, схожий на ніж) на теперішній час не вилучено, що створює реальну можливість його приховати або знищити; підозрюваний може впливати на неповнолітнього потерпілого та свідків, у тому числі дистанційно або через третіх осіб; існує підвищений ризик переховування з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та попередню судимість за тотожний злочин, а також ризик продовження насильницької поведінки, що випливає з характеру діяння, висловлювань підозрюваного та даних про суїцидальні спроби. Домашній арешт та обов`язки за ст. 194 КПК не забезпечують фізичної ізоляції від предметів, засобів зв`язку та посередників і не унеможливлюють знищення доказів. За таких обставин мети запобіжного заходу можна досягти лише застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри у кримінальному провадженні, а також не доведення стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просив в задоволенні клопотання відмовити, та застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2025 за № 0001627 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Відомості до ЄРДР внесені з наступним коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 25.08.2025 приблизно о 20:40 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, розташованій поблизу буд 12 по вул. Аскольдова у місті Запоріжжі, умисно наніс тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.8).

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

26.08.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 29-30).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується отриманими у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 ; довідкою з КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

При цьому, доводи сторони захисту про недоведеність такої підозри на правильність висновків слідчого судді не впливає,оскільки на даній стадії досудового розслідування сторона захисту не позбавлена права подавати свої докази, заявляти клопотання тощо.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік (а.с. 34-35).

При цьому ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, суворість покарання, що має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду

Між тим, будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного відсутній, суду не надано.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що знаряддя злочину (предмет, схожий на ніж) не вилучено, підозрюваний обізнаний про його місцезнаходження.

При встановлені наявності ризику впливу на свідків та потерпілого, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному проваджені, а саме спочатку, на стаді досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, а стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи у судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

У вказаному кримінальному провадженні свідки судом ще не допитані, а тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати та є реальним.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, є особою раніше засудженою тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

У сукупності всі вище вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, інкриміновані обставини вчинення кримінального правопорушення у своїй сукупності з його тяжкістю, підтверджують наявність вищевказаних ризиків, хоча сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, суд вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Доказів стійких соціальних зв`язків, роботи підозрюваного суду не надано.

Доказів неможливості підозрюваного за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення не надано.

Слідчим та прокурором повністю доведені обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

Також слід звернути увагу на те, що більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати у зв`язку з тим, що дані запобіжні заходи вимагають наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи вказані обставини, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою.

Також суд враховує обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного (його вік, що він не одружений, вчинення кримінального правопорушення під час звільнення від відбування раніше призначеного покарання з випробуванням, що свідчить про схильність до повторного вчинення злочину) дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зав`язків, будь яких зав`язків з іншою країною, або наявність зав`язків в іншому місці.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, під час розгляду вказаного клопотання встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1,2,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу необхідно обраховувати відповідно до ч.2 ст.197 КПК України з моменту затримання особи (о 02:03 годині 26.08.2025).

Крім того, за змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Проте, за приписами п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 2, 7, 9, 22, 26, 36, 40, 111, 113, 131-132, 176-178, 183-184, 185, 186, 187, 188, 190, 191, 193, 194, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2025 за № 0001627 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 02 години 03 хвилин 24 жовтня 2025 року в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обчислювати з 02 години 03 хвилин 26.08.2025 року.

Строк дії ухвали визначити до 24 жовтня 2025 року до 02 години 03 хвилин включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання повного тексту ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1