Справа № 521/7981/25
Номер провадження:1-в/521/863/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
До Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2024 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року, у виді 1 (одного) року позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 9460 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень 71 копійку. Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати по справі в сумі 1256 гривень 08 копійок за проведення експертизи. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 визначено не обирати. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 визначено обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу.
У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначені вироки відносно ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_8 подання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити, крім того вважав, що за останнім вироком кваліфікація його дій є невірною.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала за можливе подання задовольнити, зазначивши, що за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року засудженого слід звільнити від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією кримінального правопорушення та вважати засудженим за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2024 року та продовжувати виконання вироку у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 03.05.2019 року.
Даним вироком встановлено, що 27.11.2018 року близько 20:00 годин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 умисно, таємно, шляхом вільного доступу зайшли до території домоволодіння зі сторони огороду, що не була огороджена та має безперешкодний доступ, викрали металевий лист розміром 352*103*0,3 вагою 80 кг, вартість якого, згідно висновку експерта № 146 від 18.01.2019 року становить 540 гривень 00 копійок.
Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2024 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 9460 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень 71 копійку. Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати по справі в сумі 1256 гривень 08 копійок за проведення експертизи. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 визначено не обирати. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 визначено обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20.06.2024 року вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2024 року змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочину, як обставину, що обтяжує ОСОБА_5 покарання. Виключено з резолютивної частини вироку речення «Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу» та замінено його іншим «Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання у порядку виконання вироку суду. В решті вказаний вирок залишено без змін.
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ), стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року), а саме станом на 01.01.2018 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 1762 грн. В той час як вартість викраденого ОСОБА_5 27.11.2018 року чужого майна склала 540 грн. 00 коп., що виключає кримінальну відповідальність за це діяння.
За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року.
Водночас, приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року, суд вважає необхідним привести вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2024 року.
Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, що на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2024 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без застосування вимог ст.ст. 71, 72 КК України, який слід продовжити виконувати.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
При цьому суд відхиляє посилання засудженого на невірну кваліфікацію його дій за вироком суду від 25.03.2024 року, оскільки вказане питання не відноситься до компетенції суду під час вирішення питання в порядку виконання судового рішення.
На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.
На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.
Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2024 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20.06.2024 року змінено, а саме виключено з резолютивної частини вироку речення «Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу» та замінено його іншим «Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання у порядку виконання вироку суду. В решті вказаний вирок залишено без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1