Справа № 274/9183/24
Провадження №11-кп/801/888/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисниці ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердичів Житомирської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, непрацевлаштованому, неодруженому, зареєстрованому та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 21.04.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік:

- 09.06.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 10 місяців;

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Бердичів Житомирської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, непрацевлаштованому, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України,

установив:

До Вінницького апеляційного суду надійшло вказане клопотання, яке мотивовано тим, що вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України, та призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке необхідно відбувати реально. Вказаним вироком також визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, та призначено йому покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке необхідно відбувати реально.

Оскільки строк тримання обвинувачених під вартою закінчується 01.08.2025, а ризики, які були наявними під час розгляду провадження в суді першої інстанції, продовжують існувати, зокрема: обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, тому, на переконання прокурора, доцільно продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належне дотримання ними обов`язків, передбачених КПК.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисниця ОСОБА_7 та обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вказували, що наявні ризики не підтверджуються доказами, а тому є надуманими, просили застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України, та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з конфіскацією майна;

за ч. 2 ст. 311 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч. 2 ст. 313 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2023, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 09.09.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України по епізоду незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуті наркотичних засобів 12.08.2024 та 23.08.2024, та виправдано його за цією статтею, у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України по епізоду незаконного придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу канабісу, загальною масою 3,536 г, та виправдано його за цією статтею, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_9 ухвалено залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку, тобто до 01.08.2025.

Також вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна;

за ч. 2 ст. 311 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 2 ст. 313 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 2 ст. 317 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 09.09.2024 по 11.09.2024 та з 23.09.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання період перебування під цілодобовим домашнім арештом з 12.09.2024 по 22.09.2024 з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_8 ухвалено залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку, тобто до 01.08.2025.

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2025 року задоволено подання Житомирського апеляційного суду. Матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року направлено до Вінницького апеляційного суду для розгляду в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.07.2025 за поданими апеляційними скаргами відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційний розгляд на 28.07.2025.

25.07.2025 прокурор ОСОБА_6 подав до Вінницького апеляційного суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не зменшилися.

Обґрунтованість цього висновку стверджується даними про особи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які не мають міцних соціальних зв`язків, утриманців, ніде не працюють. Обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий, однак належних висновків для себе не зробив, оскільки наразі притягується до кримінальної відповідальності за вчинення сукупності злочинів.

У свою чергу ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні сукупності тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України, та ОСОБА_8 також обвинувачується у вчиненні сукупності тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, санкції яких передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі, тому усвідомлення можливого призначення реального покарання у разі доведення їхвинуватості, може спонукати обвинувачених до переховування від суду.

При цьому колегія суддів також бере до уваги фактичні обставини вчинення цих правопорушень та різнобічність інкримінованих обвинуваченим дій, це, як: незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту та збут психотронних речовин, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; незаконне придбання та зберігання прекурсорів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин;незаконне придбання та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб; надання приміщення з метою вживання та виготовлення психотропних речовин, вчинене повторно.

Вище зазначене явно свідчить про значну суспільну небезпечність обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також свідчить про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, виходячи з кількості епізодів злочинної діяльності, корисливого мотиву.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про наявність ризику можливого впливу на свідків, місце проживання яких відоме обвинуваченим, що не заперечується і стороною захисту.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Наведені стороною обвинувачення в клопотанні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим є належним чином обґрунтованими і вмотивованими. Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Стороною захисту не доведено, що заявлені стороною обвинувачення ризики зменшились, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігання існуючим ризикам.Таким чином, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, апеляційний суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на цей час неможливе.

Отже, оцінивши зазначені ризики, ураховуючи, що на даний час апеляційне провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не розпочато, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим строком на 60 днів є виправданим заходом, оскільки підстави, які були враховані при обранні їм такого запобіжного заходу, не змінились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання ризикам переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та впливу на свідків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 401, 404,405 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України, на 60 днів, а саме до 25.09.2025.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, на 60 днів, а саме до 25.09.2025.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)».

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4