ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18292/25

Провадження № 11-сс/820/369/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

представника заявника-

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження представника заявника ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2025 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що по суті заява про вчинення кримінального правопорушення містить лише суб`єктивний виклад обставин та не містить відомостей, за якими можна визначити наявність складу кримінальних правопорушень, оскільки злочинність дій не підтверджується достатніми даними, обґрунтованими та допустимими доказами. Окрім того, зазначені скаржницею відомост, у даному випадку, не є належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально правового примусу, а відтак підстав для внесення відомостей до ЄРДР та задоволення скарги відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник заявника-адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскаржування, скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду 04.07.2025 та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_6 від 21.06.2025 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162, 365, 127 КК України. Апелянт вважає, що слідчим суддею, під час розгляду скарги не взято до уваги положення абзацу двадцять четвертого підпункту 1.1 пункту 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17). Звертає увагу, що з огляду на стадію кримінального провадження, а також беручи до уваги питання, що вирішуються під час розгляду зазначеного виду скарги, оцінка у процесуальних рішеннях слідчого судді фактичних обставин є неприпустимою. На думку апелянта слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, яка перешкодила ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог п. 1ч. 1 ст. 409 КІІК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції. Крім того представник заявника звертає увагу суду на той факт, що 04.07.2025 року, в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали слідчого судді, та повідомлено учасникам процесу, що повний текст рішення буде оголошено лише 07.07.2025, тому представник не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу, тому пропустив строк на апеляційне оскарженні цієї ухвали з поважних причин.

Заслухавши суддю доповідача, представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 п. 3 ч.2, ч. 3 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження убачається, що слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу 04.07.2025, лише вступну та резолютивну частину, та повідомив учасникам процесу, що повний текс рішення буде оголошений 07.07.2025 року. Таким чином до проголошення повного тексту рішення суд, у скаржника не було можливості завчасно підготувати апеляційну скаргу, а тому суд апеляційної інстанції визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження представником.

Згідно з приписами статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги заявника, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі і бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя, в даному випадку, не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Як вбачається з даних поданої скарги, ОСОБА_6 21 червня 2025 року звернулася до ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 162, 365, 127 КК України.

Вказана заява була зареєстрована в ТУ ДБР, розташованому в м. Хмельницькому 24.06.2025 за № 1739зкп/х.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення вказала, що 20.06.2025 року приблизно о 13:40 до її житла за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживає разом із малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибули працівники поліції міста Нетішин, які представилися як оперуповноважені та представник ювенальної превенції ОСОБА_8 . Прибуття вказаних осіб було пов`язане із завідомо неправдивою заявою батька дитини про зникнення доньки, яка в дійсності проживала з нею, за місцем реєстрації та постійного проживання.

Указані особи діяли без ухвали суду, без ордеру або процесуального документу; не мали ознак належності до поліції на головних уборах; не представились належним чином, не пред`явили перед початком спілкування свої службові посвідчення; вели себе агресивно, голосно стукали у двері, вимагали негайно відчинити квартиру.

Після того, як ОСОБА_6 відчинила двері, один з поліцейських утримував їх ногою, забороняючи зачинити та не надавав можливості приватно поспілкуватися з адвокатом. Таким чином була порушена недоторканність житла та право на надання правової допомоги.

В діях працівників поліції міста Нетішин Хмельницької області убачала ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 162, 356, 127, 366 КК України.

Листом за підписом т.в.о. керівника першого СВ ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_9 № 1739зкп/х/14-01-01-46826/2025 від 03.07.2025 заявнику було направлено відповідь про те, що об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, не було встановлено, у зв`язку із чим відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді та вважає безпідставними та необґрунтованими апеляційні доводи заявника.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як уже зазначалось вище, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Окрім того, необхідно врахувати також те, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин з-поміж інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними та суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних тощо).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що відомостей про те, що працівники поліції незаконно проникли до житла ОСОБА_6 чи іншим чином порушили недоторканість її житла у заяві про злочин не наведено та такого не було встановлено у судовому засіданні. На запитання про те, чи заходили працівники поліції до житла ОСОБА_6 , представник скаржниці повідомив лише, що мало місце блокування дверей останніми, у зв`язку із чим їх неможливо було закрити. Також пояснив, що причиною їх візиту був виклик батька дитини про її зникнення та розшук.

П.4, 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень (ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, прибуття працівників поліції з метою опитування ОСОБА_6 за заявою батька дитини про її зникнення та розшук не можна вважати незаконним, а їх дії свавільними, оскільки останні діяли у межах повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Факт законного проживання дитини із матір`ю, про що зазначає заявниця, і потребував встановленню у зв`язку із надходженням заяви про зникнення та розшук дитини, оскільки не міг бути завідомо відомий для працівників поліції.

Блокування дверей у даному випадку не є кримінально-караним діянням, оскільки такими діями не порушувалася недоторканість приватного житла заявниці.

Щодо інших порушень, наведених у заяві про злочин, зокрема, відсутність ознак належності до поліції на головних уборах, не представлення належним чином та не пред`явлення службових посвідчень, то такі діяння не є кримінально-караними та можуть слугувати (у випадку доведеності наявності складу дисциплінарного проступку) лише підставою для їх дисциплінарної відповідальності.

По суті заява про вчинення кримінального правопорушення містить лише суб`єктивний виклад обставин та не містить відомостей, за якими можна визначити наявність складу кримінальних правопорушень, оскільки злочинність дій не підтверджується достатніми даними, обґрунтованими та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що зазначені заявницею відомості, у даному випадку, не є належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу, а відтак підстави для внесення відомостей до ЄРДР та задоволення скарги відсутні.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею під час розгляду скарги не було враховано положення абзацу 24 підпункту 1.1 пункту 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17), є безпідставними та не впливають на законність прийнятого рішення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ОСОБА_6 та її представником-адвокатом ОСОБА_5 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Більше того, дані твердження були предметом дослідження слідчого судді та ним детально проаналізовані.

Доказів, які б стверджували протилежне заявником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а ті на які посилається ОСОБА_6 ґрунтуються виключно на вільному тлумаченні норм законодавства, що широкому тлумаченню не підлягає та не може бути визнано належними, обґрунтованими та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення поданої представником ОСОБА_5 апеляційної скарги, оскільки слідчий суддя ухвалив законне, вмотивоване й обґрунтоване рішення за скаргою представника ОСОБА_5 , встановивши відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику заявника адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.07.2025

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.07.2025 про відмову у задоволенні скарги представника заявника адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2