Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1561/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченої, її ззаконного представника ОСОБА_5 , захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника Сектору ювенальної пробації м. Одеси ОСОБА_8 , представника Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_9 , під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду, обвинувального акту в кримінальному провадженні із звинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_10 обвинувачують: у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, вчинені в особливий період, за попередньою змовою групою осіб; а також в умисному знищенні або пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на обґрунтованість причетності обвинуваченої до вмінених їй діянь та продовження існування ризиків переховування від суду, продовження злочинної діяльності, а також незаконного впливу на свідків.

З`ясувавши думку прокурора - в підтримку внесеного клопотання, а також заперечення сторони захисту та представників ювенальних служб, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкції яких передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_10 до вмінених їй діянь була перевірена слідчим суддею під час первинного застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також в цілому не оспорюється стороною захисту.

Незважаючи на перше притягнення до кримінальної відповідальності, неповнолітній вік та визнання своєї вини, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання останнім процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя з цим погоджується, виходячи з наступного.

ОСОБА_10 усвідомлює тяжкість вчинених діянь, суворість можливого покарання за його вчинення. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу суду, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченої від суду.

Необхідно виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином слідчий суддя також вважає, що оскільки особи, ймовірно співробітники спецслужб російської федерації, за завданнями яких діяла ОСОБА_10 , до теперішнього часу не встановлені та не затримані, то перші особи можуть відновити спілкування з обвинуваченою через мережу Інтернет, дати їй як нові завдання щодо вчинення таких же дій, так і вказівки, поради, спрямовані на уникнення від відповідальності чи її пом`якшення, а відтак продовжують існувати ризики як продовження ОСОБА_10 злочинної діяльності, так і незаконного впливу на свідків.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 , посягають на суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність, обороноздатність, а також державну та економічну безпеку держави, в період часу, коли продовжує тривати агресивна війна з боку російської федерації проти України.

З врахуванням викладеного клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченої та обставин вмінених їй злочинів, суд вважає необхідним залишити без змін раніше застосований, як альтернативу тримання під вартою, розмір застави. При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише члени сім`ї та близькі родичі обвинуваченої, а й будь - які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести раніше визначений розмір застави

Керуючись ст.ст.176-178,183,193,314-315,369-372, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати стосовно обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 22 вересня 2025 року.

Залишити без змін раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою та достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_10 обов`язків, передбачених КПК України - у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу, після чого обвинувачена звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не залишати м. Одесу без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Суддя ОСОБА_1