ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

02 травня 2025 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0000120 від 17.11.2020 року, №0000284 від 11.06.2023 року, №0001021 від 02.08.2024 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 296, ст. 336 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , 03.10.2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна, 14а, діючи з прямим умислом, з мотивів нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , схопив однією рукою за шию та вдарив його правою рукою кулаком в обличчя, в результаті чого ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_3 , 09.06.2023 року, приблизно о 19 годині 39 хвилин, знаходячись в магазині «Табакерка», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна, 23/1, діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, почав підвищувати голос на продавця магазину ОСОБА_8 , після чого підійшов до відвідувачки магазину ОСОБА_9 , та схопивши її лівою рукою за праву руку, наніс правою рукою кулаком два удари в область шиї, завдавши їй легкі тілесні ушкодження, після чого обома руками штовхнув ОСОБА_9 в скляний торговий прилавок магазину, внаслідок чого він був пошкоджений та ОСОБА_3 завдав ФОП ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 21200 гривень.

ОСОБА_3 , 12.07.2024 року, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів ухилення від проходження військової служби, будучи військовозобов`язаним солдатом запасу, придатним до військової служби, всупереч ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оголошеної Указами Президента України з 24.02.2022 року

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Частина 1 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Стаття 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх доказами шляхом допиту осіб, дослідження речових доказів, висновків експертів, документів, відеозаписів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у скоєнні кримінальних правопорушень не визнав. Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України показав, що його привезли до навчального центру, він писав заяву про те, що не може проходити військову службу. Він відмовився від військової служби, тому що ВЛК до кінця не пройшов. Він хворий та не може проходити військову службу. Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України показав, що він цього не робив. Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України показав, що він кримінальне правопорушення не скоював, на відеозапису не він, відеозапис змонтований. Раніше він займався боксом.

За епізодом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України:

- допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 03.10.2020 року, він був зі своїми друзями біля магазину «Копійка». Коли він зайшов в магазин, то ОСОБА_3 (худорлявої статури, високий) йому щось сказав, але він не звернув увагу на це. Потім, він був біля магазину, до нього підійшов ОСОБА_3 та вдарив його в обличчя, від чого він знепритомнів на деякий час. Його друзі повідомили, що після удару ОСОБА_3 почав втікати, вони намагалися наздогнати його, разом з двома іншими чоловіками, які були там, але наздогнати ОСОБА_3 не змогли так як він забіг додому. В подальшому вони викликали швидку допомогу та поліцію. Впізнання особи проводили співробітники поліції за його участю, але обставин впізнання він не пам`ятає;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що це було в жовтні, він з другом сидів в машині біля магазину «Копійка». Біля входу в магазину знаходилися діти. З магазину вийшов чоловік та вдарив хлопця, вони підбігли до хлопця та запитали, чи потрібна допомога. Він з другом вирішили наздогнати цього чоловіка, але він пішов дворами та вони розділилися щоб наздогнати його. Він знайшов свого друга, який впав від удару Номировського, він допоміг йому встати та вони почали надалі переслідувати чоловіка, який вдарив дитину, але останній забіг додому. Наразі він затрудняється впізнати обвинуваченого, так як тоді у нього не було бороди, проте у судовому засіданні впізнав ОСОБА_3 за голосом та манерою розмовляти;

- відомості по заяві ОСОБА_12 , який звернувся до поліції щодо особи, яка вдарила дитину по АДРЕСА_3 , внесені до ЄРДР (заява від 03.10.2020 року; витяг з ЄРДР за №0000120);

- у ОСОБА_7 малося наступне тілесне ушкодження: синець лобної області, яке могло утворитися від одноразової ударної дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, яким могла бути рука (стиснута в кулак кисть). Вказане тілесне ушкодження не характерне для само спричинення. Утворення тілесного ушкодження, виходячи з його характеру та локалізації, в результаті падіння на площину з вертикального, або близького, або близького до такого положення малоймовірно. Об`єктивних судово-медичних даних, які б свідчили на користь втрати свідомості потерпілим не має. Дане ушкодження, виходячи з його морфологічних особливостей (фіолетово-зелене забарвлення синця), могло бути заподіяне за 2-4 доби до моменту обстеження, тобто може відноситись до 03.10.2020 року. Описане ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (висновок експерта №214);

- потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу під номером 1 ( ОСОБА_3 ), яка вдарила його кулаком в обличчя, попередньо схопивши за шию (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2021 року);

- ОСОБА_11 впізнав особу під номером 1 ( ОСОБА_3 ), яка 03.10.2020 року, вдарила ОСОБА_7 кулаком в обличчя (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.02.2021 року);

- ОСОБА_12 впізнав особу під номером 1 ( ОСОБА_3 ), яка 03.10.2020 року, вдарила ОСОБА_7 кулаком в обличчя (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2021 року).

За епізодом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України:

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона працювала в магазині «Табакерка». До магазину зайшов ОСОБА_3 почав тягнути до неї руки, за стійку. Вона натиснула кнопку виклику охорони. Коли ОСОБА_3 майже почав виходити з магазину, то зайшла дівчина. Він вдарив її в обличчя та в неї з носу пішла кров. ОСОБА_3 штовхнув її в скляну стійку, яка розбилася. ОСОБА_3 впізнала у судовому засіданні. Під час досудового розслідування впізнання за її участі не проводили;

- відомості щодо хуліганських дій 09.06.2023 року, в приміщенні магазину «Табакерка», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна, 23/1 (заява ОСОБА_8 від 09.06.2023 року; заява ОСОБА_9 від 10.06.2023 року; витяг з ЄРДР за №0000284 від 11.06.2023 року);

- відтворений у судовому засіданні відеозапис, відповідно до якого ОСОБА_3 , знаходячись в магазині «Табакерка» почав кричати на продавця-консультанта ОСОБА_8 , після чого погрожував їй. Коли до магазину зайшла ОСОБА_9 , то штовхнув її в правий бік. ОСОБА_9 виставила праву руку та ОСОБА_3 правою рукою кулаком наніс ОСОБА_9 один удар в шийну ділянку по середині і один удар в шийну ділянку з правого боку. Після чого, ОСОБА_3 обома руками штовхнув ОСОБА_9 в спину на прилавок магазину, від чого він зруйнувався. Потім, ОСОБА_3 підбіжав до ОСОБА_9 та кулаком наніс три удари в обличчя та штовхнув її на інший прилавок (протокол про зняття показань технічних приладів та технічних засобів з описом та додатком від 20.06.2023 року; протокол огляду від 29.06.2023 року);

- у ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці на верхній губі зліва, на передній поверхні грудної клітки справа, на задній поверхні грудної клітки в проекції тіла правої лопатки, на правому плечі, на лівому плечі, на правому передпліччі, на лівому передпліччі, синець та садно у поперековій ділянці зліва, синець та садно в проекції лівого клубового гребеня, садна на задній поверхні грудної клітки справа. Дані ушкодження виникли від дії тупого предмета (предметів), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Вказані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_9 у спеціалізований лікувальний заклад (Клініку сімейного лікаря «Медея»), і таким чином, могли бути заподіяні у строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 09.06.2023 року. Дані ушкодження, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 за механізмом утворення не суперечать показам ОСОБА_9 , відображеним у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 (висновок експерта №769);

- ОСОБА_9 впізнала особу під номером 3 ( ОСОБА_3 ), яка 09.06.2023 року, вчинила відносно неї правопорушення (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2023 року);

- CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Табакерка», визнаний речовим доказом (постанова про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 29.06.2023 року).

За епізодом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України:

- ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з повідомленням про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (повідомлення про кримінальне правопорушення);

- відомості щодо ухилення ОСОБА_3 від військової служби були внесені до ЄРДР (витяг з ЄРДР за №0001021 від 02.08.2024 року);

- допитаний у судовому свідок ОСОБА_13 показав, що він працює на посаді діловода в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Він приймає документи у військовозобов`язаних та документи щодо скарг на стан здоров`я. ОСОБА_3 був доставлений 10.07.2024 року. Він був направлений на проходження військово-лікарської комісії, так як не проходив її, в результаті чого було видано довідку ВЛК про придатність до військової служби. Підстав для проходження військової служби у ОСОБА_3 не було, в тому числі за станом здоров`я. В навчальній частині ОСОБА_3 відмовився від проходження військової служби, на підставі чого було прийнято наказ про скасування його мобілізації від проходження військової служби. Будь-яких обґрунтованих мотивів про відмову від проходження військової служби у нього не було. ОСОБА_3 повістка для проходження ВЛК вручалася;

- ОСОБА_3 придатний до військової служби та є військовозобов`язаним (картка обстеження та медичного огляду; карта професійно-психологічного відбору кандидата; копія військового квитка; довідка 22/2000 військово-лікарської комісії);

- ОСОБА_3 була вручена повістка на 11.07.2024 року (повістка №525 про призов по мобілізації);

- 11.07.2024 року ОСОБА_3 відмовився від підпису повістки (акт відмови від 11.07.2024 року);

- 11.07.2024 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за загальною мобілізацією та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (витяг з наказу №62 від 11.07.2024 року);

- ОСОБА_3 відмовився проходити військову службу (заява від 12.07.2024 року);

- 12.07.2024 року скасовано наказ №62 від 11.07.2024 року про призов ОСОБА_3 на військову службу (витяг з наказу №63 від 12.07.2024 року);

- ОСОБА_3 листки непрацездатності, станом на 27.09.2024 року, не отримував (запит, відповідь з ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.09.2024 року);

- ОСОБА_3 не має законних підстав для призову на альтернативну військову службу та документів не надавав (запит, відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 );

- ОСОБА_3 дітей з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають під опікою, піклуванням немає (запит, відповідь служби у справах дітей ОМР);

- ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , неповнолітніх дітей не має (запит, відповідь житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-11»);

- ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_14 (запит, відповідь Малиновського ВДВС у м. Одесі);

- 12.11.2024 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було затримано ОСОБА_3 та 12.11.2024 року у відношенні нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також, під час проведення обшуку було пошкоджено двері квартири (протокол обшуку від 12.11.2024 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси про обшук від 24.10.2024 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси про дозвіл на затримання з метою приводу від 02.10.2024 року; протокол затримання від 12.11.2024 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси про обрання запобіжного заходу від 12.11.2024 року; протокол огляду місця події від 14.11.2024 року; заява);

- обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий (вимога від 24.09.2024 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (запит, довідка), стан здоров`я задовільний (медична довідка від 11.03.2025 року);.

Інших доказів сторони не надавали.

Провина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України підтверджується: показами потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до яких ОСОБА_3 завдав йому удар в обличчя, висновком експерта №214, відповідно до якого ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2021 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка вдарила його по обличчю, показами свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких він бачив як ОСОБА_3 вдарив хлопця в обличчя, намагався наздогнати ОСОБА_3 та впізнав його по голосу у судовому засіданні, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.02.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка вдарила потерпілого в обличчя, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка вдарила потерпілого в обличчя.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого про те, що він не скоював правопорушення та це був не він, так як це спростовується протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2021 року, 12.02.2021 року та 06.04.2021 року, показами свідка ОСОБА_11 , який впізнав обвинуваченого у судовому засіданні, висновком експерта №214, який за характером тілесних ушкоджень збігається з показами потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 ..

На підставі вищевикладеного вбачається, що судом було встановлено, місце скоєння правопорушення, спосіб та те, що вказане правопорушення вчинив саме ОСОБА_3 .

Таким чином, в діях ОСОБА_3 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне легке тілесне ушкодження.

Провина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України підтверджується: відтвореним у судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження, відповідно до якого вбачається як ОСОБА_3 наносить удари ОСОБА_9 та штовхає її, висновком експерта №769, відповідно до якого ОСОБА_9 отримала легкі тілесні ушкодження, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила відносно неї правопорушення, показами свідка ОСОБА_8 , відповідно до яких вона впізнала ОСОБА_3 у судовому засіданні та показала, що він наніс удари ОСОБА_9 , яка зайшла до магазину та штовхнув її на скляний прилавок.

Щодо заяви обвинуваченого про підробку відеозапису за епізодом за обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України, то суд зазначає наступне. Сторона захисту обмежилася посиланням на недостовірність вказаного доказу без клопотань виключення його з числа доказів або призначення відповідної експертизи. В даному випадку, суд самостійно не вбачає підстав для виключення цього доказу з числа доказів або призначення відповідної експертизи з наступних підстав. Посилання обвинуваченого спростовуються наданими стороною обвинувачення доказами за кримінальним провадженням, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 , показами свідка ОСОБА_8 , відповідно до яких вона впізнала ОСОБА_3 у судовому засіданні.

При цьому, відповідно до висновку експерта №769 та відтвореному у судовому засіданні відеозапису з камер спостереження вбачається збіг щодо локалізації тілесних ушкоджень зазначених у висновку експерта та ударів, які наносив ОСОБА_3 .

Суд вважає, що для посилань на недостовірність доказу повинні існувати і інші об`єктивно існуючи факти, які ставлять під сумнів достовірність відеозапису. Таких фактів сторона захисту до суду не надала.

Суд вважає за необхідне зазначити, що дії обвинуваченого супроводжувалися агресією, зухвалістю та зневажанням встановлених норм поведінки, що вказує на явну неповагу до суспільства з боку обвинуваченого.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження, які ОСОБА_3 наніс ОСОБА_9 віднесено до категорії легких. При цьому, з урахуванням характеру та місця події, способу вчинення дій, а також мотиву та поведінки обвинуваченого, в діях ОСОБА_3 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Провина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України підтверджується: повісткою №525 про призов по мобілізації, відповідно до якої ОСОБА_3 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 , актом відмови від 11.07.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_3 відмовився від підпису повістки, карткою обстеження та медичного огляду, картою професійно-психологічного відбору кандидата, копією військового квитка, довідкою 22/2000 військово-лікарської комісії, відповідно до яких ОСОБА_3 є військовозобов`язаним та придатний до військової служби, витягом з наказу №62 від 11.07.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_3 був призваний на військову службу за загальною мобілізацією та направлений для проходження військової служби до військової частини, заявою від 12.07.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_3 відмовився від проходження військової служби, витягом з наказу №63 від 12.07.2024 року, відповідно до якого скасовано наказ №62 від 11.07.2024 року про призов ОСОБА_3 на військову службу.

Суд критично ставиться до показів ОСОБА_3 про те, що він не підлягає мобілізації, так як це спростовується довідкою 22/2000 військово-лікарської комісії, відповідно до якої він придатний до військової служби. Будь-які інші документи, що спростовують придатність ОСОБА_3 до військової служби або відстрочку, стороною захисту надані не були.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.

Україна як держава веде облік осіб, які є військовозобов`язаними, і здійснює стратегічне планування оборонних операцій з урахуванням інформації про кількість осіб, які перебувають на такому обліку та можуть у разі загрози державності під час війни бути залучені до оборони держави. Суд вважає, що існування особливої суспільної потреби є очевидним, оскільки Україна веде оборонну війну, а не агресивну.

Суд наголошує, що ситуація мобілізації для боротьби проти зовнішнього агресора є такою особливою загрозою, яка дає підстави для держави очікувати від військовозобов`язаних громадян України прийняття певних обмежень.

При цьому, необхідно зазначити, що питання яке постає перед судом за вказаним кримінальним правопорушенням, не є складним. Фактично, суду необхідно перевірити документи докази щодо мобілізації ОСОБА_3 , його придатність до військової служби, відмову обвинуваченого від проходження військової служби, що підтверджується його письмовою заявою, та відсутності підстав для відстрочки або звільнення з військової служби на момент мобілізації. Вказані обставини були перевірені судом та зазначені вище, підстави для відстрочки, звільнення з військової служби або будь-які інші документи, що унеможливлюють проходження військової служби обвинуваченим до ІНФОРМАЦІЯ_3 не подавалися.

Таким чином, в діях ОСОБА_3 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України за кваліфікуючими ознаками ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Під час розгляду кримінального провадження, суд повинен керуватися стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було учинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Суд встановив обставини та розвиток подій, які відбувалися ґрунтуючись на доказах, які були досліджені.

Зазначені обставини є доведеними та суд вважає, що провина ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 296, ст. 336 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_15 :

Відповідно до ст. 66 КК України, суд не встановлює обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання обвинуваченому:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, нетяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік 50 років та соціальне положення не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 296, ст. 336 КК України у вигляді позбавлення волі.

Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді громадських робіт та на підставі ч.5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, так як відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КПК України, з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 03.10.2020 року пройшло більш ніж два роки та протягом цих двох років ОСОБА_3 нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч.3 ст. 49 КК України), не скоював.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду:

Суд вважає за необхідне цивільний позов ФОП ОСОБА_10 до ОСОБА_3 задовольнити частково в частині стягнення моральної шкоди. Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 4000 гривень моральної шкоди, так як вона доведена під час розгляду кримінального провадження.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у сумі 21200 гривень, то суд вважає за необхідне у вказаній частині позову відмовити, так як позивач під час судового розгляду будь-яких доказів на підтвердження суми позову не надав. При цьому, суд намагався викликати у судове засідання позивача, проте вона у судове засідання не з`явилася.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Суд вважає за необхідне, у зв`язку з призначеним покаранням у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Також, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 296, ст. 336 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити ОСОБА_3 у за ч.1 ст. 125 КК України покарання у вигляді громадських робіт строком 200 годин та на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_3 у за ч.1 ст. 296 КК України покарання у вигляді 3 років обмеження волі.

Призначити ОСОБА_3 у за ст. 336 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у по сукупності кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 296 КК України та ст. 336 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з моменту оголошення вироку, а саме 02.05.2025 року.

Рішення про цивільний позов:

Цивільний позов ФОП ОСОБА_10 до ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної відмовити та в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 4000 гривень.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, вважати продовженим.

Рішення про залік досудового тримання під вартою:

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 , відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 12.11.2024 року по набрання вироку законної сили.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1