печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 21.03.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000599 від 13.05.2021.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000599 від 13.05.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 255-1 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 будучи особою в статусі «вора в законі», на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, з метою здійснення чіткого контролю та керівництва у злочинному середовищі, а також поширення злочинного впливу в суспільстві, створив та визначив стійку ієрархію серед осіб, які тим чи іншим чином мають певний авторитет у кримінальних колах, зокрема визначив так званих «смотрящих», «положенців» (призначаються «вором в законі»), є його ставлениками на території регіону або в місцях позбавлення волі, діють від його імені, виконуючи його вказівки і підтримуючи встановлені ним порядки серед осіб із злочинного світу, виконують функції і обов`язки «вора в законі» за його відсутності, мають право приймати рішення з деяких важливих питань, однак рішень, що зачіпають долю інших осіб, вони повинні ухвалювати, порадивши з «вором в законі» або ввівши його в курс справи, відповідають за своєчасне надходження коштів та матеріальних благ до так званого «воровського общака».

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 визначив «смотрящим» за м. Кривий Ріг ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне прізвисько « ОСОБА_6 », який має значний вплив у кримінальному світі, живе по, так званим, «воровським поняттям», підтримує їх та розповсюджує серед молодших членів спільноти, контролює збір данини від підприємців та фермерів, а також осіб, які вчиняють кримінальні правопорушення (крадіжки, шахрайства, незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин), підтримує зв`язок з наглядачами у виправних колоніях та СІЗО, організовує передачу у вказані установи так званого «гріву» (продукти харчування, цигарки, одяг тощо) та заборонених в обігу предметів і речовин (мобільні телефони, сім-карти, наркотичні засоби тощо), тримає та розподіляє зібраний ним та спільниками «общак» (з осіб які займаються незаконною діяльністю, а саме збут наркотиків, крадіжки з промислових підприємств, шахрайські дії та інше), виступає в ролі «третейського судді», тобто за грошову винагороду допомагає вирішувати будь-які спірні або конфліктні ситуації, використовуючи свій авторитет, залякування чи фізичний вплив на осіб.

Вищезазначена інформація підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: рапортом оперуповноваженого Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, протоколом допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження причетним до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженець Республіки Азербайдан, посвідка на постійне проживання на території України № НОМЕР_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із вищевикладеним, 21.03.2025 слідчим ГС ГСУ НП України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва справа №757/11886/25-к від 13.03.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, зокрема, виявлено та вилучено наступне:

1. мобільний телефон марки «IPhone 14Pro Max», IMEI: НОМЕР_3 , ІМЕІ №2 - НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 ;

2. мобільний телефон марки «IPhone 13Pro Max», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім картою НОМЕР_8 , що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а надання вказаних мобільних телефонів разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення судового експертного дослідження, при цьому у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

03.04.2025, слідчим суддею ОСОБА_8 Печерського районного суду м. Києва, повернуто клопотання на доопрацювання.

Крім цього встановлено, що вилучені мобільні телефони марки:

1. «Samsung Galaxy S22», IMEI: НОМЕР_9 , ІМЕІ №2 - НОМЕР_10 , з сім картою НОМЕР_11 ;

2. «IPhone 13Pro Max», IMEI1: НОМЕР_12 , IMEI2: НОМЕР_13 , з сім картою НОМЕР_14 , які належить та користувався ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має значення уданому кримінальному провадженні. Оскільки за допомогою яких ОСОБА_9 спілкувався щодо обставин вчинення злочинів які мають значення у даному кримінальному провадженні, та за допомогою якого можна встановити істину та інших осіб, яких органом досудового розслідування ще не встановлені, які причетні до вчинення злочинів.

Проведення зазначеного експертного дослідження забезпечить повне та неупереджене розслідування кримінального провадження, прийняття у ньому законного та обґрунтованого рішення.

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 21.03.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

В судове засідання власник майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся шляхом вручення повістки слідчому, про причини своєї неявки не повідомив, власну правову позицію не виклав.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 255-1 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21.03.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000599 від 13.05.2021, а саме:

1) мобільний телефон марки «IPhone 14Pro Max», IMEI: НОМЕР_3 , ІМЕІ №2 - НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 ;

2) мобільний телефон марки «IPhone 13Pro Max», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім картою НОМЕР_8 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1