СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хоружівка Роменського району Сумської області, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий, -

який обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_6 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 , інший учасник - потерпілий ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів за таких обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.11.2024, у громадянина України ОСОБА_3 , перебуваючи у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти власності, а також з корисливих мотивів, виник злочинний умисел спільно з іншими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань (далі - ЗСУ) в особливий період шляхом підпалів транспортних засобів ЗСУ.

Встановлено, що ОСОБА_3 за допомогою власного мобільного пристрою марки «Самсунг» з абонентським номером НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 ) здійснював пошук підробітку у мережі інтернет. Так, в одному із загальнодоступних каналів застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», ОСОБА_3 знайшов оголошення про високооплачувану роботу, на що відгукнувся. У подальшому, із ним розпочала діалог невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» із пропозицію щодо заробітку.

Надалі, ОСОБА_3 повідомили щодо можливості заробітку грошових коштів у розмірі 1 000 доларів США за вчинення підпалу автотранспорту ЗСУ, який використовується в ході виконання завдань для захисту України, на що останній погодився.

Розуміючи протиправність свої дій та неможливість реалізувати свій злочинний намір самостійно, ОСОБА_3 вирішив залучити до протиправної діяльності іншу особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з яким познайомився напередодні за місцем проживання у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, перебуваючи за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 повідомив цій особі про можливість заробітку коштів у розмірі 1 000 доларів США за підпал автотранспорту ЗСУ та попросив допомогти йому. Також ОСОБА_3 надав для огляду свій мобільний телефон, де в месенджері телеграм, який прив`язано до абонентського номеру НОМЕР_1 , було наявне листування із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» щодо підпалу автомобіля. Після чого, вказана особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, погодилася допомогти ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а винагороду поділити порівно між собою.

У подальшому, листування із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», ОСОБА_3 здійснював за допомогою власного мобільного пристрою у створеному профілі «Телеграм» із назвою « ОСОБА_12 ».

В той же час, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», проінструктувала ОСОБА_3 щодо деталей завдання, надіслала фотографію та локацію із розташуванням автомобіля військовослужбовця ЗСУ, який запропонувала підпалити.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02.12.2024 ОСОБА_3 разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, направились за вказаною геолокацією з метою огляду даного транспортного засобу. Оглянувши припаркований біля проїжджої частини легковий автомобіль «Nissan Pathfinder Aventure DCI», н.з. НОМЕР_5 , який був зеленого кольору, на вікні позаду була наліпка у вигляді «Хреста», останні вирішили здійснити його підпал, тим самим перешкодити законній діяльності ЗСУ у особливий період.

Для розрахунку за вказану діяльність ОСОБА_3 надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», реквізити банківської картки «А-банк» (НОМЕР_7), яка належала іншій особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

У подальшому, орієнтовно о 22 год. 00 хв. 01 грудня 2024 року, ОСОБА_3 разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, покинули приміщення хостелу та направились до АЗС «Укрнафта» № 004, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 46-А. Поруч із АЗС останні знайшли пластикову ємність об`ємом 5л, яку використали з метою наповнення бензином. При цьому, ОСОБА_3 придбав 2л бензину, а вказана інша особа наповнила ємність пальним та помістила у свій портфель чорного кольору. У зв`язку з тим, що на вулиці ще було вдосталь людей, які могли б побачити момент підпалу, вони вирішили зачекати більш пізнього часу, а дочекавшись пізньої пори, прибули до місця знаходження вказаного автомобіля за адресою: м. Київ, вул. Димерська, буд. 28.

Згідно з розподілом ролей, інша особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повинна була здійснити безпосередньо підпал автомобіля та відеофіксацію на мобільний пристрій, який належить ОСОБА_3 , який у свою чергу повинен був стояти поруч та сповіщати про виявлення сторонніх осіб.

У подальшому, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб та можливості безкарного вчинення злочину, інша особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, дістала зі свого рюкзака ємкість з паливом, взяла телефон у ОСОБА_3 , підійшла до транспортного засобу «Nissan Pathfinder Aventure DCI», н.з. НОМЕР_5 , вилила на лобове скло та передню частину автомобіля бензин та підпалив його запальничкою. Після вказаних дій автомобіль спалахнув та почав горіти, що було зафіксовано за допомогою мобільного пристрою ОСОБА_3 . Переконавшись у досягненні своєї протиправної мети, останні покинули місце вчинення злочину та попрямували до хостелу за адресою: АДРЕСА_2. У той же час, ОСОБА_3 з метою підтвердження виконання завдання та отримання обіцяної грошової винагороди надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» відеозапис із виконаними діями, тим самим довів свій злочинний умисел до кінця. За результатами вказаних протиправних дій автомобіль був знищений.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період за попередньою змовою групою осіб, шляхом підпалу автомобіля марки «Nissan Pathfinder Aventure DCI», н.з. НОМЕР_5 , яким розпоряджався військовослужбовець ЗСУ для виконання функцій ЗСУ. Крім того, за тих самих обставин тими ж діями ОСОБА_3 вчинив умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

22 травня 2025 року між прокурором ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника та законного представника в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, до розгляду якої суд невідкладно перейшов.

За даною угодою прокурор та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та кінцевої правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_3 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені ним злочини, а саме, у виді позбавлення волі: - за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України строком на 5 років; - за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України строком на 3 роки, а за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК України - строком на 5 років із застосуванням правил ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, та отримана згода обвинуваченого на призначення такого покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком. В угоді передбачені інші обов?язки обвинуваченого, наслідки укладення такої угоди, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана тільки державним та суспільним інтересам, а також потерпілому.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана також і потерпілому, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості за умови надання всіма потерпілими згоди прокурору на укладення такої угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив останню затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком.

Обвинувачений, якого підтримав захисник та законний представник, в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, в обсязі сформульованого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, заявивши, що здатен реально виконати всі взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд шляхом проведення опитування сторін провадження переконався, що наявна згода єдиного потерпілого у даному провадженні на укладання поданої угоди, її укладення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами цієї угоди покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є тяжкими, дані про його особу, який характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що усуває сумніви в його осудності, добровільно звернувся до органів ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою вступу на військову службу під час мобілізації. Окремо суд враховує поведінку обвинуваченого після вчиненого і під час судового розгляду, яка наповнена жалем з приводу вчиненого. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі, неповнолітній вік особи. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, на які посилалися і сторони в угоді, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 в умовах без ізоляції, призначивши йому узгоджене в угоді покарання за вчинені ним злочини із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нового кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 та 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 22 травня 2025 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 травня 2025 року покарання у виді позбавлення волі:

-за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України - строком на 5 років;

-за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України - строком на 3 роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти орган пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації.

Заходи забезпечення щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили: одяг та мобільний телефон «Самсунг» з номером НОМЕР_6 (постанова про визнання речовими доказами від 02 грудня 2024 року), який належить обвинуваченому ОСОБА_3 - повернути останньому; інші - зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1