Єдиний унікальний № 946/568/24
Провадження № 1-кп/946/212/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

20 червня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0001397, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, інваліда ІІІ групи, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 , представники потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.30.10.2023 близько 12:55 години ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (етиловий спирт в концентрації 1,343 ‰ алкоголю), рухаючись по просп. Незалежності з боку вул. Семінарської в напрямку вул. Болградської, в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., підп. «а» п. 2.9, п. 12.4., підп. «б» п. 12.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), внаслідок кримінально-протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись в населеному пункті з перевищенням максимальної швидкості руху, яка складала не менше 84...88 км/год., на перехресті просп. Незалежності (не парна сторона) кут вул. Тульчианівської в м. Ізмаїлі Одеської області здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час перетинала проїжджу частину просп. Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі вогнищевих внутрішньо-мозкових крововиливів; субарахноїдальних крововиливів, субдурального крововиливу, закритого перелому основи черепа (лівої скроневої кістки); саден в центрі та декілька праворуч лобової ділянки, синця на лівій поверхні голови (в проекції лівої вилиці з переходом на лобову ділянку зліва, на ліву скроневу ділянку та на зовнішню ліву очноямкову ділянку), з набряком м`яких тканин; закритої травми грудної клітки: перелому руків`я грудини зі зміщенням уламків, забою серця, забою тканини лівої легені, садна на передній поверхні грудної клітки у верхній третині, з переходом на передню поверхню нижньої третини шиї, на передній поверхні грудної клітки на межі верхньої та середньої третини; закритої травми тазу: перелому обох сідничних кісток та верхньої гілки лівої лобкової кістки без зміщення уламків; саден на задній поверхні лівого ліктьового суглобу (на задній ліктьовій ділянці), на задній внутрішній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третинах, на тильній ділянці правої кісті в проекції четвертого та п`ятого пальців; синця на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній та середній третинах (кульша), які складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс сукупної травми голови, тулубу, кінцівок, який був небезпечний для життя, в тому числі і в момент заподіяння, та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла у виділенні анестезіології ІТ КНП ІМР ІР ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня».

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 286-1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,

…

3. Діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчиненні в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вони спричинили смерть потерпілого,

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.При цьому, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, судом були створені необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі сторонам кримінального провадження була забезпечена реалізація права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізація інших процесуальних прав, передбачених КПК.

6.Зокрема, при визначені відповідно до ст. 349 КПК обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження судом повністю врахована позиція сторін кримінального провадження, у тому числі сторони захисту, та прийнято рішення дослідити усі письмові докази, що будуть надані сторонами, допитати потерпілу ОСОБА_6 , свідків обвинувачення, що були заявлені прокурором під час підготовчого судового засідання, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , і допитати обвинуваченого ОСОБА_3 .

7.Судовий розгляд був розпочатий 25.09.2024 (т. 2 а.п. 86 87) та вже 28.02.2025 (т. 2 а.п. 239 240, т. 3 а.п. 10 11, 41, 52, 87 89, 123 125, 190 193, 211 213) були досліджені письмові докази, що були надані сторонами, а також були допитані потерпіла ОСОБА_6 , свідки обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також обвинувачений ОСОБА_3 .

8.Після дослідження вказаних доказів та допиту усіх першочергово заявлених свідків обвинувачення, 28.02.2025 за клопотанням сторони обвинувачення (т. 3 а.п. 210), після допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , який перед цим не надавав покази на стадії досудового розслідування, за згодою сторони захисту, судом був змінений обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, та задоволене клопотання прокурора про допит ще двох свідків обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які як патрульні поліцейські відразу після ДТП першими приїхали на місце події через короткий проміжок часу, з метою підтвердження або спростування показань обвинуваченого.

9.Вже наступного судового засідання, а саме 20.03.2025 (т. 3 а.п. 242 246), сторона обвинувачення забезпечила їх прибуття до суду та вказані додаткові свідки обвинувачення були допитані судом. У цьому ж судовому засіданні, після допиту додаткових свідків обвинувачення стороною захисту було заявлено клопотання про допит додаткових свідків захисту ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , з метою спростування показань додаткових свідків обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Хоча сторона обвинувачення й заперечувала проти цього клопотання сторони захисту, але суд з метою забезпечення можливості реалізації стороною захисту своїх прав на подання суду доказів та права на захист, задовольнив клопотання. Але при цьому судом відразу ж була звернута увага сторони захисту на обов`язок, встановлений ч. 2 ст. 327 КПК, щодо забезпечення прибуття в суд свідків стороною захисту, яка заявила клопотання про виклик свідків.

10.Для забезпечення прибуття свідків захисту судове засідання неодноразово відкладалось, а саме на 10.04.2025, 23.04.2025, 19.05.2025 та на 04.06.2025. При цьому як судом, так і стороною захисту вживались належні та розумні заходи щодо забезпечення прибуття вказаних свідків захисту, та суд сприяв стороні захисту, яка заявила клопотання про виклик вказаних свідків, у забезпеченні їх явки шляхом здійснення їх судових викликів. Судом також був застосований такий захід забезпечення кримінального провадження як привід одного свідка ОСОБА_16 , щодо якого було наявним підтвердження отримання ним повістки про виклик. І цей свідок був допитаний в суді.

11.Однак, сторона захисту не забезпечила присутність інших свідків захисту під час судових засідань відповідно до обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 327 КПК, хоча суд сприяв їй у забезпеченні їх явки шляхом здійснення судових викликів. Незважаючи на це, а також на заперечення сторони обвинувачення, суд надав не одну можливість стороні захисту забезпечити присутність вказаних свідків захисту у судові засідання, але судові засідання неодноразово відкладались для забезпечення їх явки.

12.У судовому засіданні 04.06.2025 судом було відмовлено в черговому клопотанні сторони захисту про його відкладення для надання їй можливості забезпечити участь свідків захисту з огляду на те, що у сторони захисту було більш ніж достатньо часу (починаючи з 20.03.2025, коли стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідків захисту, а з моменту початку судового розгляду, а саме з 25.09.2024, у сторони захисту було ще більше часу) в розумінні ст. 28 КПК в розумні строки, що є об`єктивно необхідними для виконання цієї процесуальної дії щодо встановлення місцезнаходження свідків та забезпечення їх участі у судовому засіданні, а також у зв`язку з тим, що у сторони захисту не було жодних об`єктивних перешкод для з`ясування місцезнаходження цих свідків для забезпечення їх участі у судовому засіданні. Також, враховуючи, що суду не були надані підтвердження отримання свідками повісток про виклик або ознайомлення з їх змістом іншим шляхом, судом в силу ст. 142 КПК було відмовлено в клопотанні сторони захисту про їх привід, і судом прийнято рішення про продовження судового розгляду. У тому ж судовому засіданні, у зв`язку з відсутністю в учасників судового провадження заяв, клопотань та доповнень судового розгляду, суд відповідно до ст. 363 КПК постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами (т. 3 а.п. 157 159).

13.Таким чином судом відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК були створені необхідні умови для реалізації сторонами, у тому числі стороною захисту, їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, також неодноразово відкладалися судові засідання з метою надання можливості стороні захисту забезпечити присутність свідків захисту під час судового розгляду. Але стороною захисту протягом тривалого часу, а саме з 20.03.2025 до 04.06.2025, тобто протягом двох з половиною місяців та протягом чотирьох судових засідань, все ж не була забезпечена присутність всіх свідків захисту під час судового розгляду, у зв`язку з чим суд продовжив судовий розгляд без проведення їх допиту. При цьому вказаний строк є розумним в розумінні ст. 28 КПК. З урахуванням того, що судовий розгляд було розпочато ще 25.09.2024, то у сторони захисту було ще більше часу для забезпечення явки свідків захисту до суду. Тим більш, що про вказаних свідків стороні захисту було відомо ще під час досудового розслідування, про що неодноразово зазначав обвинувачений ОСОБА_3 , який запевнив суд у тому, що він неодноразово заявляв слідчому клопотання про їх допит. Враховуючи це, сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про допит цих свідків ще на початку судового розгляду.

14.Судом також були створені інші умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та обов`язків, зокрема, обвинуваченим права на ефективну участь у судовому провадженні. Так, судом ретельно був перевірений мовний досвід обвинуваченого ОСОБА_3 , що докладно описано в ухвалах від 09.09.2025 (т. 2 а.п. 43 44) та від 25.09.2025 (т. 2 а.п. 88 89), у зв`язку з чим суд не вбачає доцільності повторно докладно зупинятися на цьому питанні. На підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_3 на достатньому рівні володіє державною мовою для того, щоб брати ефективну участь у судовому провадженні відносно нього, і цей рівень володіння мовою дає йому можливість бути ознайомленим з порушенню проти нього справою, здійснювати свій захист та мати можливість викладати суду свою версію подій, також додатково свідчать й власноручно написані обвинуваченим ОСОБА_3 апеляційні скарги на ухвали суду про продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому його посилання на не володінням ним державною мовою під час апеляційних проваджень не могли бути оспорені стороною обвинувачення, адже апеляційні розгляди в обох випадках відбувались без участі прокурора, а сам апеляційний суд був позбавлений можливості перевірити мовний досвід обвинуваченого, у зв`язку з тим, що у нього були відсутніми усі матеріали кримінального провадження, оскільки за правилами ч. 2 ст. 422-1 КПК у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, суддя-доповідач апеляційного суду невідкладно витребовує з суду першої інстанції не усі матеріли судового провадження, а лише ухвалу про продовження строку тримання під вартою та клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. З матеріалів апеляційних проваджень за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_3 , які долучені до судового провадження, вбачається, що окрім зазначених документів в розпорядженні суду апеляційної інстанції не було інших документів, у тому числі й щодо мовного досвіду обвинуваченого. Саме тому, а також з урахуванням того, що сторона обвинувачення не брала участі у вказаних апеляційних провадженнях, апеляційному суду не залишалось нічого, як взяти до уваги одні лише посилання обвинуваченого на не володінням ним державною мовою. Водночас, під час судового розгляду по суті, сторона обвинувачення категорично заперечила проти залучення обвинуваченому перекладача, надавши суду відповідні докази відсутності такої необхідності та про володіння ОСОБА_3 державною мовою на достатньому рівні, після дослідження яких суд безпосередньо пересвідчився в цьому. Таку процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 суд пов`язує з його бажанням ускладнити та затягнути судовий розгляд з метою порушення розумних строків судового провадження. Про це свідчить тривалі та невдалі спроби забезпечити участь перекладача при попередньому розгляді справи. Такі невиправдані процесуальні дії затягнули проведення підготовчого засідання аж на вісім місяців. Таке значне затягування розумного строку судового провадження можна було би виправдати тільки в тому випадку, якби у обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно були би істотні труднощі в розумінні обставин порушеної проти нього справи, а також у здійсненні свого захисту та у викладанні суду власної версії подій. Але досліджені обставини, що підтверджені доказами, свідчать про зворотне. Більше того, обвинувачений протягом усього часу судового розгляду був представлений захисником, ключові свідки надавали пояснення на зрозумілій для обвинуваченого мові, він брав активну участь у їх допиті, ставив їм запитання та отримував на них відповіді, також і він під час дачі показань надавав логічні та послідовні відповіді на поставлені йому запитання. Тому подальша активна участь обвинуваченого у судовому розгляді також підтвердила попередні висновки суду про володіння обвинуваченим ОСОБА_3 державною мовою на достатньому рівні та про відсутність підстав для залучення перекладача.

15.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у висунутому обвинуваченні не визнав та зазначив, що він не згодний з кваліфікацією кримінального правопорушення, а саме з тим, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, пояснивши, що 30.10.2023 зранку він знаходився на роботі, о 08:00 годині в роздягальні він зустрівся зі своїм напарником ОСОБА_19 , прізвище його він не пам`ятає. Попрацювавши, трохи раніше обіднього часу, приблизно об 11:40 год. він вирушив зі своїм напарником до приятеля ОСОБА_20 пообідати, а потім він мав відвести останнього до костоправа. У той день вони пересувались на автомобілі марки «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_21 , що перебуває в закордонному рейсі, у зв`язку з чим саме обвинувачений користувався цим автомобілем. Під час обіду у свого приятеля вони вживали звичайну їжу: ковбасу, котлети, алкогольні напої вони взагалі не вживали, навіть чай не пили. Після того, як вони пообідали, вирушили на вказаному автомобілі зі швидкістю приблизно 50 60 км/год. до костоправа. Коли вони рухались по просп. Незалежності кут вул. Тульчианівської в м. Ізмаїлі Одеської області по крайній лівій полосі, на проїзну частину дороги зі сторони скверу вибігла дівчинка, вона встигла пробігти більше двох полос, але до краю проїзної частини дороги вона не добігла. Коли він її побачив то одразу застосував екстрене гальмування, під час якого пролунав свист шин автомобіля, дівчинка побігла в зворотному напрямку та стався удар. Після екстреного гальмування він вивернув кермо вліво, шлях гальмування становив 25 м. Дівчинка була одна, жодних дорослих поруч з нею не було. Удар прийшовся від центра ближче до правої сторони капота з боку водія. На тому місці проїзної частини дороги пішохідного переходу немає. Коли він вийшов з машини, то підійшов до дівчинки: він хотів зняти з дівчинки портфель, який був у неї на плечах, але підійшов лікар з військового госпіталю та перерізав ручки портфеля. Він весь цей час перебував поруч. Якась жінка викликала швидку допомогу. Після того, як дівчина потрапила під колеса автомобіля, до неї одразу підійшли ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , яких співробітники патрульної поліції одразу допитали та взяли в них контактні дані, але їхні покази чомусь до матеріалів провадження не долучені. Коли він перебував в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» слідчий йому повідомив, що дівчинка померла, але на момент події вона була жива, знаходилась в непритомному стані. Яку медичну допомогу їй надавали, йому невідомо. Пам`ятає, що на тій ділянці дороги, на правій полосі проїзної частини був припаркований автомобіль марки «Daewoo» чи то сірого, чи то коричневого кольору, чи були припарковані інші автомобілі, він не пам`ятає.

Після цієї події, співробітники патрульної поліції приїхали на місце приблизно через хвилин 5, його нікуди не відпускали ані в магазин, ані в туалет, з місця події він не тікав та не ховався, відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення ні на кого не перекладав. На місці дорожньо-транспортної пригоди огляд на стан алкогольного сп`яніння він не проходив. Він неодноразово запитував у співробітників поліції, чи необхідно йому проходити такий огляд, йому повідомили про те, що в цьому необхідності немає. У подальшому, коли слідчо-оперативна група склала схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яку він особисто підписав та на яку в нього зауважень не було, його огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений в міській лікарні шляхом продування трубки, через три години. Але, коли співробітники поліції складали схему дорожньо-транспортної пригоди, він, знаходячись навпроти місця дорожньо-транспортної пригоди, сидячи в парку на лавочці, вживав алкогольний напій коньяк марки «Шустов», який йому привіз ОСОБА_17 , пляшка була чи то 0,25 л, чи то 0,35 л, точно він не пам`ятає. Він випив її майже всю. А напередодні дорожньо-транспортної пригоди він не міг вживати алкогольні напої, він взагалі не вживав в той день алкоголь перед ДТП, оскільки він на той час працював у сільськогосподарській компанії «Нібулон», де перед допуском до роботи всіх перевіряють на стан алкогольного сп`яніння. На його думку, ця дорожньо-транспортна пригода сталася через те, що дівчинка перелякалась звуку від гальмування, а саме свисту машини, внаслідок чого почала рухатися в зворотному напрямку, у зв`язку з чим і потрапила під колеса автомобіля.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3 заначив, що відшкодування шкоди він має намір обговорювати тільки з батьком дівчинки. Він намагався з ним зв`язатися, але його соціальна сторінка в мережі інтернет заблокована, тому йому не вдалося вийти з ним на зв`язок. Наразі він працює неофіційно та перебуває на обліку в центрі зайнятості, оскільки з попередньої роботи його попросили звільнитися, щоб не псувати їм репутацію. Також повідомив, що посвідчення водія він отримав 07.07.2015, раніше він ніколи не притягувався до відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений також зазначив, що його мати є інвалідом, батько пенсіонером, а сам він є інвалідом ІІІ групи довічно, у нього також є неповнолітній син, який навчається у дев`ятому класі, та він, як батько, приймає участь в його вихованні.

16.Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчинені кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку.

17.Так, потерпіла ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснила, що загибла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була її донькою. Напередодні вона з донькою була в магазині «Сундучок», де вона купувала свій доньці нитки, оскільки в неї було хобі: вона любила плести, в`язати. Наближався день народження її доньки, вона з нею домовилася, що коли до вказаного магазину прибуде нова партія ниток, то вона в якості подарунка їй придбає ще нитки. Спочатку донька відвідувала загальноосвітню школу №9, потім її перевели до приватної школи «Промінчики добра», розташованої за Будинком культури в м. Ізмаїлі Одеської області, навчання в неї там проходило з 08:00 год. до 12:00 год., в цій школі можна було залишати дитину до 17:00 год. Інколи вони її там залишали до вечора, але в той день, 23.10.2023, доньці необхідно було їхати додому, та замість того, щоб піти на маршрутне таксі № 10 та поїхати додому, вона побігла в той магазин, щоб подивитися чи приїхала нова партія ниток, але вона точно не може сказати звідки вона рухалася, знає, що трагедія сталася на вул. Болградській в м. Ізмаїлі Одеської області на шляху до магазину «Сундучок». Це вона бачила лише із соціальних мереж. В цілому її донька була слухняною та боязливою дитиною: коли мала намір кудись йти, то завжди попереджала про це, але в той день вона чомусь цього не зробила. Потерпіла також зазначила, що доньку вчили правилам дорожнього руху як вона особисто, так і батько дівчини.

18.Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду пояснив, що ані з обвинуваченим, ані з потерпілою він не знайомий. Точної дати та часу він не пам`ятає, на початку другої половини дня, після 12 години, він переходив через проспект Незалежності, потім вийшов на центр алеї на вул. Тульчианівській в м. Ізмаїлі Одеської області. Він знаходився в метрах 40 50 від місця трагедії, тобто у прямій близькості до того місця. Він побачив дівчинку, яка рухалась в напрямку музею, також бачив сам момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме це сталося на нерегульованому перехресті вул. Тульчианівської та просп. Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області, пішохідного переходу там немає, за участю автомобіля марки «Daewoo», начебто сріблястого кольору. Дитина знаходилася на проїзній частині дороги, вона майже дійшла до середини дороги, але різко розвернулася, напевно, через те, що був свист від шин машини, та хтось крикнув, скоріш за все, дівчинка злякалася та пішла назад. Якщо б вона не розвернулася, то вона б перейшла дорогу. Коли дівчинка розвернулась, то стався удар і дівчина впала, бачив її лежачою на землі. Після удару вона не розмовляла, тому, що одразу втратила свідомість, очі в неї були закриті, але вона посмикувалась. У дівчинки був шкільний рюкзак. Після пригоди з вказаного автомобілю з боку місця для водія вийшов обвинувачений ОСОБА_3 , та хоча він і одразу запитав як дівчинка, але він виглядав так, наче, нічого не розумів, очі у нього були скляними та від нього був сильних запах алкоголю з порожнини рота. Свідок зазначив, що такий стан буває тільки після вживання великої кількості алкогольних напоїв або через вживання наркотичних засобів чи сильних заспокійливих таблеток. Обвинувачений постійно ходив то в зад, то вперед, то сідав боком в автомобіль, то виходив з нього. Хтось давав обвинуваченому воду, він пив прямо з пляшки, жодної допомоги обвинувачений не надав та при ньому він нічого не вживав, у тому числі й алкогольні напої. У вказаному автомобілі з обвинуваченим були ще дві людини. Визначити точну швидкість автомобіля він не може, але бачив на ньому пошкодження: на капоті була вм`ятина. Після дорожньо-транспортної пригоди викликали швидку та співробітників поліції, яких чекали близько 15 20 хвилин. Поки вони їхали до дівчинки підійшов військовий з рюкзаком, з якого дістав ножиці та обрізав лямки з портфелю дитини, щоб зняти його.

19.Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_3 він працював два три тижні, та він є його знайомим по роботі, потерпілу він не знає. Пояснив, що ця подія трапилася в листопаді 2023 року, це було о дванадцятій на початку тринадцятої години, точного часу він не пам`ятає. Він із ОСОБА_3 виїхав з роботи на автомобілі «Daewoo», за кермом якого був обвинувачений, а сам він сидів спереду на пасажирському сидінні біля ОСОБА_3 . Вони виїхали з роботи тверезими. Спочатку вони заїхали в магазин купити цигарок, ОСОБА_3 необхідно було до знайомої заїхати, також він йому сказав, що ще необхідно людину якусь завести до лікарні, до костоправа. А на зворотному шляху, коли вони поверталися на роботу та їхали по просп. Незалежності зі сторони просп. Миру в напрямку Морвокзалу в м. Ізмаїлі Одеської області, сталася ця подія. Свідок зазначив, що коли вони їхали по просп. Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області та не доїжджаючи до будівлі з колонами, ближче до центру, дівчина переходила дорогу, вона вибігла їм назустріч зі сторони Будинку культури, з правої сторони, а з лівої сторони було узбіччя, вона була сама та без нагляду дорослих. Йому здалося, що дівчинку, наче, щось налякало та вона різко розвернулась та потрапила під колеса автомобіля «Daewoo». ОСОБА_3 здав назад вийшов із машини, підбіг до неї та крикнув, щоб викликали швидку, але хто саме її викликав, йому не відомо. Зіткнення сталося пасажирською стороною, зі сторони де сидів він. Швидкість автомобіля складала приблизно 60 70 км/год. Пам`ятає, що ОСОБА_3 гальмував, але в який момент він почав гальмувати не знає. Пішохідного переходу в тому місці не було. Це сталося по лівій стороні просп. Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області, в районі будівлі Центру зайнятості. Свідок також зазначив, що йому не відомо, щоб ОСОБА_3 щось, у тому числі алкогольні напої, вживав, він такого не помічав. Вони працювали разом та він ніколи не бачив, щоб обвинувачений щось вживав. Взагалі йому не відомо, чи міг ОСОБА_3 щось вживати так, щоб він про це не знав. Погляд у ОСОБА_3 в той день був звичайним, ознак сп`яніння від нього він не відчував. В цілому на місці дорожньо-транспортної пригоди він знаходився близько 30 40 хв., довго сидів в парку, але ані швидку допомогу, ані співробітників поліції не бачив, та після пішов вживати алкоголь. Свідок ОСОБА_10 також підтвердив обставини, що викладені в протоколі слідчого експерименту за його участю.

20.Свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснила, що з обвинуваченим та потерпілою не знайома та в жодних стосунках не перебуває. В жовтні 2023 року, точної дати вона не пам`ятає, вона, як патрульний поліцейський, була на зміні з ОСОБА_24 . Приблизно в обідній час вони отримали виклик на планшет по просп. Незалежності біля магазину «Золотий» в м. Ізмаїлі Одеської області, та відразу прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди протягом трьох хвилин. Обстановка на місці події була дуже напруженою: було дуже багато людей. У них був портативний відеореєстратор, але чи відразу його ввімкнула, вона не пам`ятає. На місце події також приїхав ще один екіпаж патрульної поліції в складі двох поліцейських. Коли вони приїхали на місце події, ОСОБА_3 повідомив їм, що він є водієм автомобіля марки «Daewoo» сірого кольору, покинути місце події чи то перекласти свою вину на когось іншого він не намагався. Вони одразу виявили у ОСОБА_3 ознаки алкогольного сп`яніння: з порожнини рота відчувався запах алкоголю, його дії були уповільненими, він не розумів, що він скоїв та не розумів запитання, які йому задавали. Те, що ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп`яніння вона впевнена, оскільки працює на посаді патрульного поліцейського достатній час, у зв`язку з чим вона має певний досвід в частині визначення ознак алкогольного сп`яніння. Дії обвинуваченого не відповідали ситуації, яка склалася, на її думку, коли таке трапляється, то людина має бути в шоці, а ОСОБА_3 був спокійним. Вони опитали обвинуваченого, попросили, щоб він надав водійське посвідчення та чекали на приїзд слідчого. Слідчо-оперативна група приїхала на місце події приблизно через 20 хвилин. Що саме робив слідчий на місці події їй не відомо. З обвинуваченим ОСОБА_3 був чоловік, який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, але вони з ним не спілкувалися. Обвинувачений ОСОБА_3 весь час перебував поряд з ними приблизно в п`яти метрах від них та постійно знаходився в полі їхнього зору. До нього приходила дівчина, яка хотіла дати йому цигарки, але алкогольні напої йому ніхто не міг принести та не приносив. На місці події сам ОСОБА_3 не пропонував та не просив пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, більше того йому ані співробітники патрульної поліції, ані співробітники слідчо-оперативної групи не казали про те, що огляд на стан сп`яніння взагалі не буде потрібно проходити, вони не могли такого сказати, оскільки при ДТП огляд на стан сп`яніння є обов`язковим. На місці події обвинувачений алкогольні напої не вживав. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 проводили приблизно через годину, обвинуваченого повезли на службову автомобілі. Свідок також пояснила, що ОСОБА_3 брав участь у слідчих діях. Дівчинка лежала у траві, паралельно відносно бордюру, пішохідного переходу саме в тому місці не було, дівчинка була сама, матері чи батька поруч з нею не було, запах алкоголю від дитини не відчувався. Чи був при дитині мобільний телефон, вона не пам`ятає. Згодом дівчинку забрала швидка медична допомога, яка прибула на місце дуже швидко приблизно через п`ять хвилин після того, як на місце приїхали вони. Дитину повезли до лікарні, а вони весь час перебували на місці.

21.Свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду пояснив, що з потерпілою та обвинуваченим в жодних стосунках не перебуває, працює він в патрульній поліції з 2019 року, подія трапилася 29.10.2023, о котрій годині точно не пам`ятає. Він ніс службу із ОСОБА_25 , та їм на планшет надійшов виклик про те, що сталася дорожньо-транспортна пригода на перехрещенні вул. Болградської та просп. Незалежності у м. Ізмаїлі Одеської області. На місце вони прибули приблизно через п`ять хвилин, одразу увімкнули портативний відеореєстратор, який був закріплений на бронежилеті. Коли вони прибули на місце, там було дуже багато людей та свідків події, вони поставили відповідні знаки про те, що сталося ДТП. ОСОБА_3 знаходився приблизно в метрі від них, та повідомив, що він водій автомобіля марки «Daewoo» сріблястого кольору. Вони попросили у нього документи, після чого вони викликали слідчо-оперативну групу на місце події, куди приїхав слідчий ОСОБА_26 приблизно через 20 30 хвилин, та в свою чергу саме слідчий здійснював огляд місце події. Він виконував свої безпосередні обов`язки та слідував вказівкам слідчого. Всі слідчі дії тривали приблизно чотири години. У проміжку цього часу приїхав ще один екіпаж, десь приблизно через годину півтори, який й повіз ОСОБА_3 до лікарні для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Обвинувачений ОСОБА_3 перебував в такому стані ніби нічого не розумів, від нього був чутний запах алкоголю, було видно почервоніння шкіри, також було виявлено тремтіння рук, очі у нього були, наче, скляні. Разом з ОСОБА_3 був ще один чоловік, який знаходився в такому ж стані, але з місця пригоди він одразу зник, поки сам ОСОБА_3 шукав свої документи, оскільки, як хтось із присутніх сказав, у нього були проблеми із законом. Сам він постійно робив зауваження ОСОБА_3 про те, щоб той не відходив від них, вживати алкогольні напої на місці події у ОСОБА_3 не було можливості взагалі, оскільки він весь час, аж доки його не повезли до лікарні на освідування, знаходився поруч з ними та в полі їхнього зору. ОСОБА_3 ходив біля місця дорожньо-транспортної пригоди та біля патрульного автомобілю, говорив, що дівчина вибігла на дорогу, в той час як він їхав, але після події до дитини від не підходив. Також відповідно до встановленої процедури вони взяли у ОСОБА_3 пояснення на місці події, він зобов`язаний був це зробити, ОСОБА_3 розписався на планшеті, який знаходився на багажнику патрульного автомобіля. Дівчинка після дорожньо-транспортної пригоди була на газоні, там їй і надавали медичну допомогу, та приблизно через хвилин сім її госпіталізували до лікарні. Поряд з дівчиною пішохідного переходу не було, запаху алкоголю від дитини він не відчував, дівчинка була сама, ані матері ані батька поруч не було, чи був при ній її мобільний телефон він не пам`ятає. 18.12.2023 його допитував слідчий, чому він не зазначив, що місце дорожньо-транспортної пригоди фіксувалося за допомогою портативного відеореєстратора, він не знає, чи ставив таке запитання слідчий та чи були збережені відеозаписи з місця події на момент його допиту, він не пам`ятає.

22.Свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду зазначив, що з ОСОБА_3 він знайомий більше десяти років та знаходиться з ним у нормальних відносинах, з потерпілою він не знайомий, та пояснив, що коли саме трапилася ця подія, він не пам`ятає, але нібито це сталося після обіду: йому зателефонувала дівчина, яку звати ОСОБА_23 , де саме вона наразі мешкає йому не відомо, та повідомила про те, що сталося ДТП, він в той момент знаходився у жінки на ім`я ОСОБА_27 , біля Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», він займався холодильником, який остання мала намір у нього купити, тобто він знаходився неподалік від місця події. У нього є свій автомобіль, та приблизно через 7 10 хвилин він разом з ОСОБА_27 приїхали на місце ДТП. Коли він приїхав, то побачив ОСОБА_3 , який стояв біля автомобіля, що в свою чергу знаходився прямо на дорозі, з лівої сторони з одностороннім рухом. Бачив, що ОСОБА_3 був розгублений, перебував у стресі, ознак алкогольного сп`яніння він не бачив. ОСОБА_3 казав йому, що збив людину, дівчинку, яка бігла через дорогу та повернула назад, оскільки злякалася, але саму дівчинку він не бачив. Що саме конкретно трапилося ОСОБА_3 пояснити не міг. Коли він приїхав, слідчого, поліцейських, ще не було на місці події: окрім ОСОБА_3 , бачив ще 2 3 людей, які стояли біля бордюру на алеї. Також бачив поліцейський автомобіль, але самих співробітників поліції він не бачив. Він дав ОСОБА_3 пляшку з водою. Сам він побув на місці ДТП приблизно хвилин 10, після чого поїхав на роботу. Коли він їхав з місця, слідчого ще не було, бачив ще якихось невідомих йому хлопців, але, чи були вони очевидцями тієї події, йому не відомо.

23.Як вбачається з даних рапортів пом. чергового та уповноваженої особи Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 30.10.2023, у той день о 13:01 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що у той же день о 13:00 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: по просп. Незалежності кут вул. Осипенка в м.Ізмаїлі Одеської області, збив неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попередній діагноз: закрита черепно-мозкова травма, мозкова кома, забійна рана лобної ділянки, дитина у важкому стані без свідомості, також було проведено освідування особи на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , в результаті якого встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.п. 98, 99). Також з вказаних повідомлень вбачається те, що сповіщення про подію, що мала місце о 13:00 год., було отримано о 13:01 год., тоді ж передано патрулю «ОКЕАН-8103» ОСОБА_28 (вона ж свідок ОСОБА_25 ), який прибув на місці події о 13:04 год., подолавши відстань 862,3 м.

24.Зазначене повідомлення стало підставою для внесення 30 жовтня 2023 року відповідних відомостей до ЄРДР за №0001397 та початку досудового розслідування (т. 2 а.п. 97).

25.Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який здійснювався під час ясної, сонячної погоди, без опадів, на нерегульованому перехресті розташованому за адресою: вул. Тульчіанівська кут просп. Незалежності в м. Ізмаїлі Одеської області, згідно відповідного протоколу від 30.10.2023 та додатків до нього у виді схеми та фототаблиці, зафіксовані обстановка та сліди після того, як ОСОБА_3 на автомобілі марки «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Так, оглядом встановлено, що подія сталася на прямій горизонтальній ділянці, з асфальтобетонним, сухим, чистим покриттям, загальною шириною 11 м, призначеним для руху в одному напрямку, проїзна частина з трьома смугами, ширина кожної 3,5 м, 3,5 м та 3,8 м, з розділювальними переривчастими смугами шириною 0,1 м, з бордюрним камінням та тротуаром як праворуч, так і ліворуч, за яким праворуч розташований будинок, а ліворуч паркова зона. На зазначеному автомобілі виявлені такі пошкодження: погнутість кришки капоту, переднього правого крила, переднього номерного знаку, деформація переднього бамперу, передньої правої фари. Також на місці виявлені одинарні, дугоподібні та суцільні сліди гальмування автомобіля марки «Daewoo» довжиною 39 та 38,6 м. Виявлене також контактування автомобіля переднім лівим колесом із бордюрним камінням в момент гальмування. Також зафіксоване місце наїзду автомобіля на пішохода зі слів обвинуваченого ОСОБА_3 , яке розташоване в місці зниження рівня тротуару до рівня проїжджої частини, тобто в місці утвореного переходу для людей через проїжджу частину, хоча безпосередньо самим пішохідним переходом з відповідними позначеннями дорожніми знаками, дорожньою розміткою, пішохідним світлофором це місце не обладнане (т. 2 а.п.100 110).

26.Внаслідок ДТП, що настала, пішохід ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких 01.11.2023 померла у лікарні.

27.Так, під час проведення огляду місця події, відповідно до протоколу від 01.11.2023 з додатками, в приміщенні відділення анестезіології інтенсивної терапії КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня», яка розташована за адресою: просп. Незалежності, 68 в м. Ізмаїлі Одеської області, на ліжку був виявлений та оглянутий труп ОСОБА_9 , також були зафіксовані видимі тілесні ушкодження (т. 2 а.п. 123 132).

28.Причина смерті ОСОБА_9 , а також характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень описаних у формулюванні обвинуваченого, визнаного судом доведеним, були встановлені шляхом проведення судово-медичної експертизи відповідно до даних висновку № 517 від 12.01.2024 з урахуванням даних висновку експертного судово-медичного-гістологічного дослідження №2595/517 від 05.12.2023. Зокрема, дані висновку експертизи вказують на те, що всі ушкодження у трупа дитини ОСОБА_9 утворилися по одному механізму, практично одночасно, або у дуже вкрай короткий проміжок часу, таким чином, складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс сукупної травми голови, тулубу, кінцівок, який був небезпечний для життя, в тому числі в момент заподіяння. Зазначені ушкодження, з урахуванням їх масивності, поєднаності , множинності, локалізації та механізму утворення (ударна, ударно-здавлююча дія, тертя-ковзання) були заподіяні в результаті дії тупих травмуючих предметів, якими могли бути виступаючі деталі та поверхні кузова транспортного засобу. Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманою сукупною травмою голови із залученням грудної клітки, тазу, кінцівок у вигляді закритої черепно-мозкової травми; закритої травми тулубу, травми кінцівок (т. 2 а.п. 156 159, 176).

29.Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.п. 177).

30.Під час проведення слідчого експерименту, згідно відповідному протоколу з додатками від 23.11.2023, на місці події, розташованої на перехресті просп. Незалежності (непарна сторона) кут вул. Тульчіанівської в м. Ізмаїлі Одеської області, свідок ОСОБА_10 показав напрямок траєкторії руху під керуванням водія ОСОБА_3 автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому він перебував на передньому пасажирському сидінні, напрямок траєкторії руху пішохода ОСОБА_9 , а також місце наїзду. Зокрема, ОСОБА_10 вказав, що 30.10.2023 близько 12:50 год. вони з ОСОБА_3 здійснювали рух на вказаному автомобілі про крайній лівій смузі для руху просп. Незалежності з боку вул. Семінарської в напрямку вул. Покровської в м. Ізмаїлі. Замірами встановлено, що відстань від переднього лівого колеса до лівого краю проїзної частини складала 1,2 м. Далі свідок розповів, що рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год. та наближаючись до перехрестя вул. Тульчианівської кут просп. Незалежності (непарна сторона) в м. Ізмаїлі зліва направо по ходу їхнього руху почала перебігати просп. Незалежності дівчинка в темпі швидкого бігу, яка після того, як добігла до початку крайньої правої смуги для руху, розвернулась та почала перебігати назад, при цьому коли пішохід поверталась назад, водій ОСОБА_3 застосував екстрене гальмування, після чого за перехрестям сталось зіткнення. Замірами було встановлено, що місце наїзду розташоване на відстані 1,6 м до лівого краю проїзної частини та 4,5 м до дальнього краю перехрестя просп. Незалежності (непарна сторона) кут вул. Тульчианівської в м. Ізмаїлі Одеської області по ходу руху автомобіля (т. 2 а.п. 166 175).

31.Згідно даним висновку експерта № СЕ-19/116-23/19551-ІТ від 20.11.2023, рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації що виникає на дорозі.

Проте на момент огляду ходова частина автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 не відповідала вимогам п.п. 31.4, підп. «г» п. 31.4.5 ПДР, відповідно до яких експлуатація транспортного засобу заборонена.

Установлені на момент огляду ходової частини автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 невідповідності вимогам ПДР виникли задовго до настання даної дорожньо-транспортної пригоди та могли бути виявлені і усунені водієм шляхом огляду транспортного засобу перед виїздом (т. 2 а.п. 138 143).

32.За даними висновку експерта №СЕ-19/116-23/19556-ІТ від 22.11.2023, на автомобілі марки «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 в наявності пошкодження та сліди, які розташовані в передній правій частині автомобіля і утворені від контакту із слідоутворюючими об`єктами, яким могло бути і тіло пішохода, та мають направленість в напрямку спереду назад (т. 2 а. п.146 149).

33.А відповідно до даних висновку експерта судової автотехнічної експертизи обставин наїзду на пішохода №23-6349 від 09.01.2024, слідам гальмування автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 відповідає швидкість близько 87...91 км/год. (якщо сліди були залишені передніми колесами) та 84...88 км/год. (якщо сліди були залишені колесами обох осей). Дії водія автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пунктів 12.4. підп. «б» п. 12.9. та п. 12.3. ПДР, згідно з якими в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год., а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Належним виконанням вимог п. 12.4. та підп. «б» 12.9. ПДР водій автомобіля «Daewoo» мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Фактичні дії водія автомобіля «Daewoo», які не відповідали вимогам п. 12.4. та підп. «б» п. 12.9. ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з настанням події (т. 2 а.п. 179 182).

34.Вказані висновки експертів суд визнає допустимим доказами, оскільки вони були здобуті у встановленому порядку та ґрунтуються на допустимих доказах, адже суд не знайшов підстав для визнання недопустимими доказами даних, що були враховані під час проведення експертиз.

35.Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_10 , що надані останнім як під час судового розгляду, так і під час проведення слідчого експерименту, про обставини ДТП щодо швидкості, з якою рухався автомобіль «Daewoo». Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив під час судового розгляду, що автомобіль рухався зі швидкістю 50 60 км/год., а свідок ОСОБА_10 під час слідчого експерименту зазначив, що автомобіль рухався зі швидкістю 60 км/год., а під час судового розгляду 60 70 км/год. Але, вказані показання однозначно спростовуються даними вищенаведеного висновку експерта судової автотехнічної експертизи обставин наїзду на пішохода №23-6349 від 09.01.2024 (т. 2 а.п. 179 182), під час якої експертним шляхом швидкість руху автомобіля була встановлена, виходячи із зафіксованої під час огляду місця події слідової інформації, а саме виходячи з довжини слідів гальмування автомобіля. І як було вище наведено, швидкість автомобіля склала близько 87...91 км/год. (якщо сліди були залишені передніми колесами) та 84...88 км/год. (якщо сліди були залишені колесами обох осей). Але об`єктивно в обох випадках ця швидкість є явно значно вищою, ніж та, про яку вказували обвинувачений та свідок ОСОБА_10 , враховуючи, що автомобіль рухався в населеному пункті.

36.З об`єктивної сторони розглядуваний злочин характеризується трьома ознаками: а) діянням; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Діяння (дія чи бездіяльність) виражається в порушенні правил безпеки руху та/або експлуатації транспорту. Диспозиція ст. 286-1 КК є бланкетною. Тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху. Причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину.

37.Так, відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. А підп. «б» п. 12.9. ПДР категорично та безумовно забороняє водієві перевищувати максимальну швидкість, зазначену в наведеному п. 12.4. ПДР. Крім того, згідно п. 12.3. ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

38.Як встановлено судом, ОСОБА_3 була перевищена максимальна швидкість руху в населеному пункті як мінімум на 34 км/год. З даних наведеного висновку експерта судової автотехнічної експертизи обставин наїзду на пішохода №23-6349 від 09.01.2024 чітко випливає те, що обвинувачений ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода у випадку належного дотримання ним вимог п. 12.4. та підп. «б» 12.9. ПДР, тобто у випадку здійснення ним руху на автомобілі «Daewoo» зі швидкістю не більше 50 км/год.

39.Тому аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є допустимим, достовірним, належним та у сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом, в порушення наведених п. 12.3., п. 12.4., підп. «б» п. 12.9. ПДР перевищив максимально дозволену в населеному пункті швидкість руху не менш ніж на 34 км/год., чим позбавив себе можливості вжити належних заходів та уникнути наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перетинала проїжджу частину, по якій рухався обвинувачений, у зв`язку з чим вжиті ним негайні заходи до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не призвели до уникнення наїзду на малолітнього пішохода. При цьому при виконанні вказаних вимог ПДР обвинувачений ОСОБА_3 був зобов`язаний врахувати усі обставини дорожньої обстановки, у тому числі і наявність дитини на дорозі, а також те, що він рухався в центральній частині міста, де зосереджена велика кількість пішоходів, у тому числі дітей, та перетинав перехрестя.

40.Так, відповідно до п. 1.7. ПДР, усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей. Крім того, відповідно до п. 4.7. ПДР, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Як випливає з досліджених судом доказах, а саме з протоколу огляду місця події, з показань обвинуваченого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , наїзд на малолітнього пішохода відбувся на проїжджій частині на перехресті на лінії тротуару, а саме в місці зниження рівня тротуару до рівня проїжджої частини, тобто в місці утвореного переходу для людей через проїжджу частину. І хоча безпосередньо самим пішохідним переходом з відповідними позначеннями дорожніми знаками, дорожньою розміткою, пішохідним світлофором це місце не було обладнане, але з огляду на наведені положення п. 4.7. ПДР, постраждала малолітня ОСОБА_9 переходила дорогу все ж у дозволеному місці. Тому суд не погоджується з позицією сторони захисту про протилежне.

41.Обвинувачений же ОСОБА_3 , розуміючи, що здійснював рух в обідній час центральною частиною міста, де зосереджена велика кількість пішоходів, у тому числі дітей, здійснюючи перетинання перехрестя не виконав вказані імперативні вимоги ПДР та, діючи свідомо, значно перевищив дозволену максимальну швидкість руху в населеному пункті, чим грубо порушив ПДР. Таким чином, внаслідок грубого свідомого порушення вказаних вимог ПДР обвинувачений ОСОБА_3 позбавив себе можливості вжити належних заходів та уникнути наїзду на малолітнього пішохода, який здійснював перетинання дороги з дотриманням положень п. 4.7. ПДР.

42.Саме зазначені свідомі грубі порушення вимог ПДР ОСОБА_3 призвели до наїзду автомобіля під його керуванням на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , від чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною її подальшої смерті. При цьому якість медичної допомоги, наданої потерпілій, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки виходить за межі діяння, вчиненого обвинуваченим. Крім того, з висновку судово-медичної експертизи № 517 від 12.01.2024 (т. 2 а.п. 156 159) чітко випливає те, що смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманою сукупною травмою голови із залученням грудної клітки, тазу, кінцівок у вигляді закритої черепно-мозкової травми; закритої травми тулубу, травми кінцівок, а ці тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_9 отримала саме внаслідок ДТП, яке, в свою чергу, сталося саме внаслідок грубого порушення ОСОБА_3 ПДР. Це свідчить про те, що смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку з діянням обвинуваченого ОСОБА_3 . Іншими словами, якби не діяння ОСОБА_3 , не були б спричинені потерпілій саме такі тілесні ушкодження, які стали причиною її смерті. Тому якість наданої потерпілій медичної допомоги жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, а тому не підлягала і не підлягає встановленню в межах цього кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

43.Крім того, як зазначив Верховний Суд в постанові від 24.01.2024 у справі №766/12874/17, тяжкі тілесні ушкодження це ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння або такі, що в клінічному перебігу через різні проміжки часу викликають явища, які загрожують життю і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються або можуть закінчитися смертю. При цьому попередження смерті, обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги під час оцінки загрози життю за таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан це стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що пройшов після їх заподіяння, отже перебуває з ними в прямому причинно-наслідковому зв`язку. Саме тому Верховний Суд зазначив, що наслідки у виді смерті потерпілого мають бути висунуті в провину обвинуваченому, і в тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів чи обладнання, лікарську помилку тощо.

44.Таким чином, на думку суду, суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з грубими порушеннями ПДР, які допустив обвинувачений ОСОБА_3 на цей висновок жодним чином не впливають ті обставини, що потерпіла ОСОБА_9 переходила проїжджу частину не по пішохідному переході, сама, без догляду дорослих, а також її дезорієнтована поведінка щодо її повернення у зворотному напрямку після переляку від гучного свисту шин автомобіля, коли обвинувачений застосував екстрене гальмування, оскільки вказані обставини не перешкоджали обвинуваченому ОСОБА_3 уникнути наїзду за умови дотримання ним вимог ПДР, зокрема, при дотриманні належної швидкості руху.

45.Більше того, хоча малолітня потерпіла ОСОБА_9 й переходила проїжджу частину не по пішохідному переходу, але з урахуванням п. 4.7. ПДР у дозволеному місці, та її дезорієнтована поведінка щодо її повернення у зворотному напрямку була викликана саме протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 , який свідомо значно перевищив максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті, що викликало необхідність застосування ним екстреного гальмування для уникнення наїзду при виявлені ним перешкоди для руху (малолітнього пішохода ОСОБА_9 ), що призвело до сильного свисту шин від гальмування, який й налякав малолітню дитину та став причиною її такої дезорієнтованої поведінки. Про це, зокрема, свідчать яка самі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , так і показання свідка ОСОБА_11 .

46.Таким чином, якби ОСОБА_3 належним чином виконав би вимоги п. 12.4. та підп. «б» 12.9. ПДР, то у нього не тільки була би технічна можливість запобігти наїзду на малолітнього пішохода (що прямо випливає з висновку експерта), а й взагалі не виникла би аварійна ситуація, оскільки він би не наблизився до малолітнього пішохода з великою швидкістю, як наслідок цього йому би не довелось застосовувати екстрене гальмування, а як наслідок цього малолітній пішохід не була би дезорієнтована та вона би спокійно завершила перехід проїжджої частини у дозволеному місці.

47.При цьому Верховний Суд в постанові від 16.10.2019 у справі №163/1753/17 звернув увагу на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

48.В розглядуваній ситуації саме внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_3 ПДР, що виразилось в значному перевищенні швидкості руху в населеному пункті, призвело до повернення малолітнього пішохода в зворотному напрямку, яка, намагаючись врятуватись, дезорієнтувалась та злякалась гучного свисту шин від екстреного гальмування автомобіля, що рухався зі значним перевищенням швидкості. В розглядуваній ситуації абсолютно не можна ставити таку дезорієнтовану поведінку в провину дитині, яка намагалась врятуватись від небезпеки, адже, як було вище наведено, саме грубе порушення ПДР викликало такий стан у дитини.

49.Суд не може погодитися з доводом сторони захисту про те, що дії малолітнього пішохода ОСОБА_9 виключає винуватість обвинуваченого ОСОБА_29 . Як було вище наведено, судом встановлено, що малолітній пішохід проходила дорогу у дозволеному місці (п. 4.7. ПДР), тому вона не могла створити небезпеку для дорожнього руху. Однак, все ж, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_3 зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3. ПДР і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. На цьому неодноразово наголошував і Верховний Суд в своїх постановах (від 10.12.2019 у справі №759/2926/16-к, від 14.05.2020 у справі №668/2604/15-к, від 14.01.2025 у справі №592/7961/18). Більше того, перебування пішохода на проїзній частині дороги також жодним чином не звільняє водія (в даному випадку ОСОБА_3 ) від виконання вимог п. 12.4., підп. «б» п. 12.9. ПДР та від здійснення руху в населеному пункті зі швидкістю не більше максимально дозволеної, а також від не перевищення її за жодних обставин. До того ж, як було вище наведено, в розглядуваній ситуації певна дезорієнтована поведінка малолітнього пішохода була викликана саме протиправною поведінкою ОСОБА_30 , яка полягала в грубому порушенні п. 12.4., підп. «б» п. 12.9. ПДР. Таким чином, перебування пішохода на проїзній частині дороги, не звільняє водія від виконання вимог зазначених пунктів ПДР.

50.У зв`язку з викладеним, суд вважає доведеною винуватість саме обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

51.Однією з обов`язкових ознак злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є його вчинення особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

52.Про наявність у ОСОБА_3 вказаної ознаки свідчать такі досліджені судом докази.

53.Так, за підозрою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК, ОСОБА_3 був затриманий 30.10.2023 о 17:07 год., що вбачається з відповідного протоколу, складеного 30.10.2023 о 18:50 год. (т. 2 а.п. 114 116).

54.Відповідно до тесту на алкоголь проведеного за допомогою приладу «Алкофор 505» 30.10.2023 о 16:07 год. у ОСОБА_3 виявлено 1,343 ‰ алкоголю, а згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 192, складеного 30.10.2023, огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння був проведений о 14:28 год. (п. 7 висновку), та він перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.п. 111-а 112).

55.Розбіжність у часі проведення освідування ОСОБА_3 пояснюється тим, що в газоаналізаторі «Алкофор 505» відсутня автоматична функція переходу часу на літній/зимовий періоди, ОСОБА_3 був доставлений до комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» до приймального відділення та відділення екстреної медичної допомоги 30.10.2023 о 14:28 год., а освідування фактично проводилось о 15:07 год., що підтверджується актом медичного огляду. Ці обставини чітко вбачаються з листа вказаного медичного закладу (т. 2 а.п. 133).

56.Крім того, відповідно до протоколу від 30.10.2023, на підставі постанови прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури від 30.10.2023 ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_3 відмовився від відібрання у нього біологічних зразків після його ознайомлення з постановою прокурора, у останнього в приміщенні КНП ІМР ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня» о 21:33 год. примусово були відібрані зразки крові працівником вказаного медичного закладу у дві ампули по 5 мл кожна, які було упаковано у сейф-пакет PSP0006511 (т. 2 а.п. 117 118). Ці ж обставини також вбачаються з відповідного акту зазначеного медичного закладу (т. 2 а.п. 119). А згідно висновку експерта №4765 від 20.11.2023, в крові ОСОБА_3 (що були відібрана у нього в день ДТП, але о 21:33 год.) виявлений етиловий спирт у концентрації 0,3 ‰ алкоголю (т. 2 а.п. 134 135).

57.Вказані докази у сукупності з даними повідомлень на службу «102» про час приїзду екіпажу патрульної поліції (т. 2 а.п. 98, 99), показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 достеменно свідчать про те, що в момент ДТП ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

58.Так, з повідомлень на службу «102» вбачається, що сповіщення про подію, що мала місце о 13:00 год., було отримано о 13:01 год., тоді ж передано патрулю «ОКЕАН-8103» ОСОБА_28 (вона ж свідок ОСОБА_25 ), який прибув на місці події о 13:04 год., подолавши відстань 862,3 м. Свідок ОСОБА_11 чітко описав стан обвинуваченого ОСОБА_3 відразу ж після ДТП, із самого моменту виходу його з автомобіля на місці події, як такого, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що очі у обвинуваченого були скляними та від нього був сильних запах алкоголю з порожнини рота. Двоє патрульних поліцейських, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які прибули на місце події через 4 хвилини після події та через 3 хвилини після отримання повідомлення про неї, також чітко та однозначно з впевненістю висловилися щодо стану обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме про те, що вони одразу виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння: з порожнини рота відчувався запах алкоголю, його дії були уповільненими, не розумів, що він скоїв та не розумів запитання, які йому задавали. При цьому свідки зазначили, що з огляду на досвід їх роботи патрульними поліцейськими, який полягає у тому числі у виявленні у водіїв, що керують транспортними засобами, стану сп`яніння, вони точно не могли помилитися щодо сприйняття наявних у обвинуваченого ОСОБА_3 ознак сп`яніння.

59.Вказані докази не спростовані й показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_16 . Так, свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду зазначив лише те, що йому не відомо, щоб ОСОБА_3 щось, у тому числі алкогольні напої, вживав, що він такого в той день не помічав, погляд у ОСОБА_3 в той день був звичайним, ознак сп`яніння від нього він не відчував. Але при цьому свідок ОСОБА_10 не висловився категорично про те, що ОСОБА_3 був у тверезому стані. А відсутність відомостей у свідка про те, що ОСОБА_3 вживав алкоголь в день ДТП не спростовує таку можливість, адже ОСОБА_31 міг вжити алкоголь непомітно для свідка. Більше того, не відчуття запаху алкоголю від ОСОБА_3 суд пов`язує з тим, що й сам свідок ОСОБА_10 перебував у стані сп`яніння, про що свідчать показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Крім того, про те, що показання свідка ОСОБА_10 слід оцінювати критично також свідчать і самі суперечливі показання цього свідка. Зокрема, не узгоджуються з об`єктивними даними, що містяться в матеріалах кримінального провадженні показання свідка ОСОБА_10 про те, що в цілому на місці дорожньо-транспортної пригоди він знаходився близько 30 40 хв., довго сидів в парку, але ані швидку допомогу, ані співробітників поліції за цей час він не бачив, та після пішов вживати алкоголь. Тоді як за об`єктивними наведеними даними перший екіпаж патрульної поліції прибув на місце пригоди через 4 хвилини після події. Навіть обвинувачений ОСОБА_3 вказав про те, що патрульні поліцейські прибули на місце події через 5 хвилин. Швидка допомога прибула на місце події через 5 7 хвилин після прибуття першого екіпажу патрульної поліції, а слідчо-оперативна група через 20 30 хвилин. За таких обставин незрозуміло, чому свідок ОСОБА_10 аж 30 40 хвилин, начебто, не бачив на місці події ані поліцейських, ані швидку допомогу. Ці обставини свідчать про ненадійність показань свідка ОСОБА_10 в цій частині, а тому суд не бере до уваги суперечливі показання цього свідка.

60.Також не спростовують дані вищенаведених доказів щодо стану сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_3 на момент ДТП й показання свідка ОСОБА_16 , який також не відчув ознак алкогольного сп`яніння після прибуття ним на місце події через 7 10 хвилин після того, як йому зателефонувала знайома дівчина. По-перше, поліцейські ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прибули на місце події набагато раніше, а саме лише через 3 хвилини, і помітили ознаки алкогольного сп`яніння у обвинуваченого. Такі ознаки не могли зникнути у обвинуваченого через 4 7 хвилин та не бути поміченими свідком ОСОБА_16 . Це свідчить про те, що свідок ОСОБА_16 лише не звернув на це увагу, а не про те, що обвинувачений ОСОБА_3 був абсолютно тверезим. Об`єктивні дані повідомлень на службу «102» про прибуття на місце події екіпажу патрульної поліції через 4 хвилини після того, як вона сталася, та через 3 хвилини після отримання повідомлення про неї, унеможливлюють прибуття на місце події свідка ОСОБА_16 раніше, ніж патрульні поліцейські. Про це також свідчать і самі показання свідка ОСОБА_16 про те, що він приїхав на місце події через 10 хвилин після того, як йому про подію повідомила ОСОБА_32 , а коли саме (о котрій годині) остання повідомила ОСОБА_16 невідомо.

61.Крім того, вказані показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він вжив алкогольні напої вже після ДТП. По-перше, усі вказані свідки зазначили, що ознаки сп`яніння у ОСОБА_3 вони відчули відразу безпосередньо після ДТП, а, по-друге, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 категорично зазначили, що обвинувачений ОСОБА_3 після їх приїзду весь час перебував у полі їхнього зору, не відлучався від них більше ніж на 5 м., пив тільки воду в їх присутності та жодних алкогольних напоїв не вживав. Більше того, за посадовими обов`язками та чинним законодавством вони були зобов`язані провести огляд обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння, а тому не могли казати йому те, що такий огляд проводитися не буде.

62.Так, відповідно до п. 8 розділу I. «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція), у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

63.Крім того, відповідно до підп. «є» п. 2.10. ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

64.Патрульні поліцейські, безпосереднім обов`язком яких є спостереження за дотримання водіями ПДР, виявлення та фіксацію правопорушень на автомобільному транспортні не могли бути не обізнаними про вказані положення Інструкції та ПДР, про що вони пояснили безпосередньо під час судового розгляду, а тому не могли вчинити саме так, як про це пояснив ОСОБА_3 , а саме повідомити йому на його звернення пройти огляд на стан сп`яніння про те, що такої необхідності немає.

65.Також і обвинувачений ОСОБА_3 , як особа, що має посвідчення водія, не міг не знати про вказані імперативні зобов`язальні положення ПДР та Інструкції. Він також не міг не знати і про підвищену суспільну небезпеку не тільки розглядуваного, а й будь-якого кримінального правопорушення, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння. Тому видається дивною позиція обвинуваченого ОСОБА_3 як водія, який не тільки був зобов`язаний, а й особисто зацікавлений в забезпеченні якомога найсприятливішого становища для себе та дочекатися проведення його огляду на стан сп`яніння і не вживати алкоголь до цього. Саме тому позицію обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він вжив алкоголь вже після ДТП суд пов`язує з обраним ним способом захисту з метою уникнення або пом`якшення своєї відповідальності за вчинений злочин.

66.Отже, вказані докази у сукупності однозначно спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він в момент ДТП перебував у тверезому стані, а вжив алкогольні напої вже після ДТП на місці події.

67.Наявність сукупності перелічених чітких, логічних та послідовних доказів перебування обвинуваченого ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння в момент ДТП не зобов`язувало та не зобов`язує слідчого, зокрема, та сторону обвинувачення, в цілому, збирати інші докази для підтвердження цього. З огляду на засади змагальності (ст. 22 КПК) та доказування (§2 глави 4. «Докази і доказування» КПК), кожна сторона є вільною у збиранні та поданні суду доказів. Ані суд, ані інша сторона кримінального провадження не уповноважена та не може змусити сторону подати певні докази з метою доведення або спростування будь-чого. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК, не тільки суд та слідчий суддя, а й слідчий та прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

68.У зв`язку з викладеним посилання сторони захисту на те, що не витребування стороною обвинувачення даних відеозаписів, на яких могли міститься обставини розглядуваної події, свідчить про неповноту кримінального провадження, суд відкидає як голослівні. Більше того, сторона захисту не була позбавлена самостійно здобути вказані відеозаписи й подати їх на розгляд слідчому, прокурору, суду.

69.Таким чином, аналіз усіх вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є допустимим, достовірним та належним. У сукупності всі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння із значним перевищенням максимально дозволеної швидкості руху в населеному пункті порушив підп. «б» п. 2.3., підп. «а» п. 2.9, п. 12.4., підп. «б» п. 12.9. ПДР, що призвело до наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною її подальшої смерті. На думку суду, ці суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з порушенням ПДР, які допустив обвинувачений ОСОБА_3 . Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 286-1 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

70.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає. Суд не може віднести до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , щире каяття, оскільки він фактично вину у висунутому обвинуваченні не визнав, заперечував істотні обставини провадження, у тому числі й не пов`язані з кваліфікуючою ознакою щодо стану сп`яніння, а саме значно применшив дійсну швидкість руху, з якою він рухався в момент ДТП. До того ж, обвинувачений не виказав щирий жаль з приводу вчиненого ним злочину та наслідків, що настали, не вжив жодних заходів щодо відшкодування завданої ним шкоди, а, навіть, застосував спроби звести нанівець моральні страждання потерпілої внаслідок тяжкої втрати доньки та в деякій мірі перекласти відповідальність за цю трагедію на саму потерпілу.

71.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

72.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

73.Згідно ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

74.Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

75.Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

76.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції статі обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

77.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

78.Суд враховує те, що склад вчиненого ОСОБА_3 злочину відносяться до особливо кваліфікованого, тобто до складу злочину з особливо обтяжуючими обставинами. І хоча обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний тяжкий злочин, але внаслідок нього настала смерть дитини в той час, коли вона правомірно в межах правил перетинала проїжджу частину, а обвинувачений свідомо грубо порушив правила, значно перевищивши максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння. Вказане свідчить, що злочин був вчинений ОСОБА_3 за обставин грубого порушення ним ПДР, він мав реальну об`єктивну можливість уникнути трагедії та втрати життя дитиною шляхом простого дотримання ним встановлених ПДР та проявлення належної уважності та поваги до них, до здоров`я і життя інших людей. Вказане свідчать про значно підвищений ступінь як суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 злочину, так і його особи.

79.Аналізуючи конкретні обставини справи, слід зважити на зміст і обсяг допущених обвинуваченим ОСОБА_3 порушень правил безпеки дорожнього руху та одночасно врахувати перебування потерпілої в аварійній ситуації, яка не мала жодну можливість запобігти наїзду.

80.Наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 матері інваліда, батька пенсіонера та неповнолітнього сина жодним чином не зменшує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння та його особи.

81.Щодо особи винного, то хоча ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК є таким, що не має судимості, але вчинив розглядуваний тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть дитини, в той час, коли на розгляді в різних судах відносно нього знаходяться інші кримінальні провадження про також тяжкі злочини (т. 2 а.п.188), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 2 а.п. 186), є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням безстроково (т. 1 а.п. 174), за місцем проживання на територіальній дільниці потрапляв в поле зору працівників поліції, був помічений в зловживанні алкогольними напоями, притягувався до адміністративної відповідальності, на профілактичному обліку у відділі превенції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області не перебуває (т. 2 а.п. 187), а за довідкою-характеристикою філії «Бессарабська» ТОВ СП «Нібулон» за час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який своєчасно та беззаперечно виконує постановлені завдання, взаємовідносини з колективом склалися хороші (т. 1 а.п. 168).

82.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий.

83.Таким чином, враховуючи вимоги закону України про кримінальну відповідальність та передбачені цим законом санкцій, обставини вчинення ОСОБА_3 тяжкого злочину, за яких він грубо порушив ПДР внаслідок кримінально протиправної самовпевненості, невідворотні наслідки, що настали від вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 тяжкого злочину у виді смерті дитини, а також високого ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, дуже високого ризику його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, відсутності у нього обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його відношення до вчиненого злочину, стану його здоров`я (є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням), того, що він вчинив тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть дитини, в той час, коли на розгляді в судах знаходилися інші кримінальні провадження про його обвинувачення також в тяжких злочинах, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим ОСОБА_3 , так і іншими особами, можливо лише за умов ізоляції обвинуваченого від суспільства, з призначенням йому основного покарання у виді позбавлення волі ближче до верхньої межі санкції ч. 3 ст. 286-1 КК, а також з призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами ближче до нижньої межі санкції. Суд дійшов висновку, що призначення такого основного та додаткового покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке основне та додаткове покарання повністю досягнуть мети їх призначення та призведуть до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

84.При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 35 43) про стягнення 1 000 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України (далі ЦК), у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також положеннями ч. 2 ст. 1168 ЦК, згідно яким моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю; ч.ч. 2, 5 ст.1187 ЦК, за змістом яких шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

85.Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_6 повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_3 , який вчинив злочин, в результаті якого і виникла у потерпілої моральна шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом. При цьому, особисте життя потерпілої ОСОБА_6 жодним чином не впливає та не може впливати на об`єктивні обставини втрати нею внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 дев`ятирічної доньки. Такі обставини також не виключають можливість виникнення у потерпілої як і у будь-якої матері моральних страждань, у зв`язку з тяжкою непоправною втратою малолітньої доньки. Саме тому суд не бере до уваги посилання сторони захисту на певні рішення судів щодо сімейних відносин. Більше того, з наданих стороною захисту рішень не вбачається, що вони стосуються саме потерпілої ОСОБА_6 , адже вони є деперсоніфікованими. Не на всіх рішеннях також містяться відмітки про набрання законної сили.

86.Судом встановлено, що внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину дев`ятирічна ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла, в результаті цього у потерпілої ОСОБА_6 змінився спосіб життя, вона постійно відчуває тривогу, безкінечний біль внаслідок непоправної втрати своєї малолітньої доньки. Жодні кошти не здатні відновити моральний стан потерпілої, адже дитина є найціннішим та незамінимим скарбом кожної людини.

87.При визначенні же розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , суд враховує характер злочину, глибину душевних страждань потерпілої, погіршення внаслідок цих страждань нормального психологічного стану, а також керується принципами розумності та справедливості, і вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню 1 000 000 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її малолітньої доньки та у зв`язку з її втратою. Суд також враховує і матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_3 , який, хоча й є інвалідом ІІІ групи, але є працездатним.

88.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні був затриманий 30.10.2023, що підтверджується відповідним протоколом, та ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.10.2023 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався у встановленому законом порядку, із визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 214 720 грн, після внесення якої заставодавцем ОСОБА_33 . 10.10.2024 обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений з-під варти, у зв`язку з цим на підставі ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 30.10.2023 до 10.10.2024 слід зарахувати обвинуваченому у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку день за день.

89.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, йому слід замінити запобіжний захід із застави на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

90.Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК застава в розмірі 214 720 грн підлягає поверненню заставодавці ОСОБА_33 .

91.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

92.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СУ-19/116-23/19551-ІТ від 20.11.2023 у сумі 2 868 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи №СУ-19/116-23/19556-ІТ від 22.11.2023 у сумі 4 780 грн, судової автотехнічної експертизи №23-6349 від 14.12.2023 у сумі 4 165,04 грн, а в загальному розмірі 11 813,04 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк шість років.

2.Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід із застави на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

3.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 20.06.2025, зарахувати йому згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 30.10.2023 до 10.10.2024 та з 20.06.2025 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.

4.Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК, строк додаткового покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.

5.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 11 813,04 грн (одинадцять тисяч вісімсот тринадцять гривень 04 коп.).

6.Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

7.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди 1 000 000 (один мільйон) грн.

8.Заставу в розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн, сплачену згідно квитанції АТ «Південний» № ПН210 від 10.10.2024 (за ухвалою суду від 31.10.2023 за ОСОБА_3 ), повернути заставодавці, а саме ОСОБА_34 (код платника НОМЕР_2 ).

9.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 арешт, та:

вилучений 30.10.2023 в ході огляду місця ДТП на перехресті вул. Тульчианівської кут просп. Незалежності (непарна сторона) в м. Ізмаїлі Одеської області автомобіль марки «Daewwo» реєстраційний номер НОМЕР_1 з поміщенням на спецмайданчик №11 ГУНП в Одеській області, скасувати та повернути законному володільцю ОСОБА_3 або власнику ОСОБА_21 , поновивши право розпорядження;

вилучені 30.10.2023 дві ампули по 5 мл крові водія ОСОБА_3 , які упаковані в полімерний пакет НПУ СУ PSP0006511, знищити.

10.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

11.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

12.Вирок в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після його проголошення, доручити його виконання в цій частині прокурору та Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області.

13.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

14.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1