Справа № 489/948/25
Провадження № 1-кс/489/1358/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

16 травня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003419 від 19.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 368 ч. 3 та 263 ч. 1 КК України, про передачу майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), грошових коштів в сумі 10061760 грн, розміщених на банківському депозитному рахунку НОМЕР_1 , що належать підозрюваному ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості у порядку та на умовах, визначених статтями 19, 20 ч. 1 п. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисники до суду не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися, їхнє неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003419 від 19.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому 18.02.2025 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді від 27.02.2025 накладений арешт на кошти, розміщені, зокрема на банківських рахунках в АТ КБ «ПриватБанк», відкритих на ім`я підозрюваного ОСОБА_5 , з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження, що, у свою чергу, забезпечить можливість виконання рішення суду в частині конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 02.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування грошових коштів на банківському рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 .

З відомостей, наданих АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що у вказаній банківській установі на ім`я ОСОБА_5 28.09.2007 відкритий банківський депозитний рахунок НОМЕР_1 , на якому станом на 10.02.2025 наявні грошові кошти в сумі 10061760 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 7 ст. 100 КПК України, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2, 4 та абзацу сьомого частини шостої статті 100 КПК, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля. Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що вирішення слідчим суддею питання про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, відповідних активів можливе лише у випадку, якщо вони є фактичними речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Проте, стороною обвинувачення не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, що грошові кошти на банківському депозитному рахунку ОСОБА_5 , які слідчий з прокурором просять передати АРМА, мають фактичне та дійсне значення речових доказів у даному провадженні, тобто зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій або набуті кримінально протиправним шляхом.

Не змінює вказаних висновків слідчого судді і додана слідчим у судовому засіданні постанова слідчого від 13.05.2025 про визнання грошових коштів на банківському рахунку ОСОБА_5 в сумі 10061760 грн речовими доказами на тій підставі, що вони можуть бути, на переконання сторони обвинувачення, набуті злочинним шляхом, оскільки, по-перше, вказане твердження є лише нічим не обґрунтованим припущенням, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінально-протиправного корупційного діяння в січні та лютому 2025 року, натомість депозитний рахунок, на якому знаходяться грошові кошти, був відкритий задовго до вказаної дати у 2007 році, тобто за 18 років до події вчинення інкримінованого особі правопорушення, та стороною обвинувачення не доведено, що вказані грошові кошти протягом вказаного тривалого періоду часу могли бути добуті злочинним шляхом, коли саме та за яких обставин, на підтвердження чого не додано жодних доказів.

По-друге, досудове розслідування здійснюється протягом тривалого періоду часу, повідомлення про підозру ОСОБА_5 було вручене 18.02.2025, арешт на банківські рахунки з грошовими коштами був накладений 27.02.2025, однак постанову про визнання речовими доказами слідчий виніс лише 13.05.2025, тобто в день складення даного клопотання, що свідчить про формальне визнання слідчим грошових коштів ОСОБА_5 на банківському рахунку речовими доказами лише з однією метою отримання можливості подати клопотання слідчому судді про передачу їх АРМА, враховуючи той факт, що у постанові слідчого відсутнє належне обґрунтування вважати вказані грошові кошти речовими доказами у даному провадженні.

Крім того, підставою для накладення слідчим суддею арешту на вказані грошові кошти ОСОБА_5 було не те, що вони мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а мета арешту полягала у забезпеченні можливості виконання рішення суду в частині конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, підозру у вчиненні якого пред`явлено останньому, про що власне і просили слідчий з прокурором у своєму клопотанні про арешт грошових коштів.

Однак, на даний час позиція сторони обвинувачення змінилася без будь-яких обґрунтувань та зміни фактичних обставин кримінального провадження, які мали б бути підтверджені відповідними доказами, доданими до клопотання, що вказує на те, що зазначення слідчим та прокурором про те, що грошові кошти на банківському рахунку на даний час мають значення речових доказів, має лише одну мету передати їх АРМА.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на тому, що передбачене п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України завдання арешту майна в частині забезпечення конфіскації майна як виду покарання було досягнуте шляхом винесення слідчим суддею 27.02.2025 ухвали про накладення арешту на кошти, розміщені на банківських рахунках, зокрема АТ КБ «ПриватБанк», відкритих на ім`я підозрюваного ОСОБА_5 , в тому числі на депозитному рахунку, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, що унеможливлює вчинення будь-яких дій з ними та забезпечує їхнє збереження.

Також, виходячи з приписів ч. 6 ст. 100 КПК України, вирішенню питання про передачу речового доказу в управління АРМА слідчим суддею має передувати попереднє звернення стороною обвинувачення з цього приводу до власника майна з метою отримання його добровільної згоди.

Передача АРМА активів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчим суддею може здійснюватися виключно за відсутності згоди власника майна на це, а отже до подання відповідного клопотання на вирішення слідчого судді органом досудового розслідування мають бути вжиті заходи, спрямовані на отримання згоди власника майна щодо передачі його майна в управління АРМА чи з`ясування його думки про це.

Однак, в клопотанні не зазначено та до нього не додано доказів щодо звернення органу досудового розслідування до власника майна на отримання згоди про передачу грошових коштів АРМА.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон), управління грошовими коштами у готівковій та безготівковій формах у будь-якій валюті, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, здійснюється Національним агентством шляхом продовження їх розміщення до закінчення строку дії договору депозиту на депозитному рахунку власника в банку, в якому вони були розміщені на момент накладення арешту, із забороною здійснення видаткових операцій та виплати процентів чи доходу в іншій формі згідно з умовами договору. У випадку закінчення строку дії договору депозиту з наступного дня подальше управління відповідними коштами або банківськими металами разом з нарахованими після накладення арешту процентами чи іншими видами доходу здійснюється в порядку, визначеному пунктом 1 цієї частини.

Проте, в клопотанні слідчого відсутнє будь-яке обґрунтування того, у зв`язку з чим він просить передати грошові кошти на банківському депозитному рахунку ОСОБА_5 АРМА, яке, виходячи зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону, має вживати заходи щодо управління ними шляхом продовження їх розміщення на депозитному рахунку власника в банку, в якому вони розміщені на даний час, тобто, фактично метою передачі грошових коштів підозрюваного АРМА є вжиття з ними заходів, які вже визначені щодо них на даний час, що, у свою чергу, вказує на необґрунтованість доводів клопотання про наявність фактичних підстав для передачі АРМА грошових коштів ОСОБА_5 .

Також, слідчий суддя зважає на те, що мета передачі речових доказів «для здійснення заходів з управління ними, з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості», не може містити невизначене формулювання, в іншому випадку компетентний орган управління майном наділяється невиправдано широкими повноваженнями.

У клопотанні ініційоване питання щодо передачі АРМА грошових коштів для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості майна.

Однак, стороною обвинувачення в клопотанні не наведено обґрунтування доцільності вжиття відповідних заходів щодо вказаного майна, а також того, що незастосування передачі майна АРМА у кримінальному провадженні буде перешкоджати його збереженню або збереженню його економічної вартості. Слідчий та прокурор жодним чином не обґрунтували відповідність таких вимог потребам досудового розслідування злочину у вказаному кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що АРМА здійснює саме управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, а не їх зберігання. При цьому, управління здійснюється агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Європейський Суд з прав людини у справі "Свято-Михайлівської парафії проти України" від 14 червня 2007 року зазначив, що "в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання".

Таким чином, встановлені в ході розгляду клопотання обставини, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, свідчать на відсутність належного обґрунтування необхідності передачі зазначеного у клопотанні майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у зв`язку з чим слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмови у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_3 , погодженого з прокурором ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003419 від 19.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 368 ч. 3 та 263 ч. 1 КК України, про передачу майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 19.05.2025 о 08:45 годин.

Слідчий суддя ОСОБА_1