КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/9920/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/5088/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, у кримінальному провадженні №0001900 від 21 червня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року клопотання слідчого СВ Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 години 00 хвилин 21 серпня 2025 року.

Постановлено підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено обраховувати з моменту його фактичного взяття під варту в залі суду о 15 годині 45 хвилин 23 червня 2025 року.

Строк дії ухвали встановлено до 24 години 00 хвилин 21 серпня 2025 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та застосувати запобіжний захід до ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Уважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а також такою, що прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що підозрюваний ОСОБА_7 не затримувався у порядку статті 208 КПК України, самостійно прибув як до слідчого, так і до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що вказує на належний рівень процесуальної дисципліни та, як наслідок, добросовісне виконання покладених обов`язків процесуального закону.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, в межах району якого здійснюється досудове розслідування, що у свою чергу вказує на можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Посилається на те, що згідно протоколу допиту потерпілого останній у цьому кримінальному провадженні перебував у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на можливість викривлення дійсних обставин справи.

Уважає, що слідчим суддею не враховано, що в ході обшуку у підозрюваного ОСОБА_7 не вилучались викрадені речі, а отже зазначене вказує на необхідність встановлення дійсних обставин справи в ході досудового розслідування, а перебування підозрюваного в умовах застосування більш м`якого запобіжного заходу не перешкоджає завданням кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

На переконання сторони захисту, у клопотанні слідчого у повному обсязі необґрунтована неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановлених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також зазначає, що факт того, що підозрюваний ОСОБА_7 ніколи не притягався до кримінальної відповідальності та наявність постійного місця проживання вказує на наявність міцних соціальних зав`язків, а отже зазначені обставини значно зменшують існування встановленого ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Деснянського УПГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001900 від 21 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 20 червня 2025 року приблизно о 23 годині 35 хвилин, перебуваючи на перетині вулиць Шолом-Алейхема та Мілютенка у місті Києві ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 побачили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_11 , після чого у них виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечними для здоров`я потерпілого, вступили між собою в злочинну змову, в умовах воєнного стану, який введено з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України від 15 квітня 2025 року №235/2025 строком на 90 діб.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечними для здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почали переслідувати потерпілого ОСОБА_11 з метою подальшого відкритого заволодіння його майном.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечними для здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи відкрито для потерпілого, 20 червня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 23 години 39 хвилин, перебуваючи біля житлового будинку №28 по вулиці Мілютенка у місті Києві, наблизились до потерпілого ОСОБА_11 , після чого, ОСОБА_10 , схопившись за рюкзак чорного кольору марки «Harvest», який знаходився на спині потерпілого, потягнув його в свій бік, внаслідок чого ОСОБА_11 , втративши рівновагу, впав на землю, та ОСОБА_10 схопився за годинник сріблястого кольору, марки «Tissot 1853», який знаходився на лівій руці потерпілого, намагаючись його стягнути.

У цей час ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_10 , спостерігав за тим, що потерпілий, який знаходився в положенні лежачи на землі, намагається чинити опір ОСОБА_10 , підійшовши до потерпілого, рукою наніс йому один удар в область правої скроневої частини голови, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, чим завдав йому фізичного болю та тілесне ушкодження у виді синця в правій скроневій ділянці голови, внаслідок чого скориставшись тимчасово безпораднім та розгубленим станом потерпілого ОСОБА_10 вихопив рюкзак чорного кольору марки «Harvest», вартістю 2 500 грн, який знаходився на спині, та годинник сріблястого кольору, марки «Tissot 1853», вартістю 22 180 грн, який знаходився на лівій руці потерпілого.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 24 680 грн.

22 червня 2025 року о 19 годині 47 хвилин ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

23 червня 2025 року слідчий СВ Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, у кримінальному провадженні №0001900 від 21 червня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року клопотання слідчого СВ Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 години 00 хвилин 21 серпня 2025 року.

Постановлено підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено обраховувати з моменту його фактичного взяття під варту в залі суду о 15 годині 45 хвилин 23 червня 2025 року.

Строк дії ухвали встановлено до 24 години 00 хвилин 21 серпня 2025 року.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 21 червня 2025 року; протоколом огляду місця події від 21 червня 2025 року, проведеного за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка 28; показами потерпілого ОСОБА_11 від 21 червня 2025 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_11 від 21 червня 2025 року; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження, котрі розташовані на вході та у приміщенні магазину «АТБ» за адресою: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, 17 від 21 червня 2025 року; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження міста Києва «Безпечне місто» від 21 червня 2025 року; протоколами огляду місця події від 21 червня 2025 року, проведених за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 28Б, каб. №7; протоколом обшуку від 21 червня 2025 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 ; показами свідка ОСОБА_12 від 21 червня 2025 року; показами свідка ОСОБА_13 від 21 червня 2025 року; показами свідка ОСОБА_14 від 21 червня 2025 року; показами свідка ОСОБА_15 від 21 червня 2025 року; речовими доказами у кримінальному провадженні, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, без визначеного роду занять, який суспільно-корисною працею не займається, немає постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Місцевим судом обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на частину четверту статті 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника про те, що згідно протоколу допиту потерпілого останній у цьому кримінальному провадженні перебував у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на можливість викривлення дійсних обставин справи; в ході обшуку у підозрюваного ОСОБА_7 не вилучались викрадені речі, а отже зазначене вказує на необхідність встановлення дійсних обставин справи в ході досудового розслідування, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не затримувався у порядку статті 208 КПК України, самостійно прибув як до слідчого, так і до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що вказує на належний рівень процесуальної дисципліни та, як наслідок, добросовісне виконання покладених обов`язків процесуального закону; підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, в межах району якого здійснюється досудове розслідування, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4