Провадження № 1-кс/761/8055/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001050 що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

19.03.2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУНП в м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001050 що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор зазначає, що 17 березня 2025 року, приблизно о 07 годині, по вул. Дегтярівська, 31 у м. Києві, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який внаслідок наїзду автомобілем отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 .

17.03.2025 автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001050, про що слідчим винесена відповідна постанова.

Прокурор вказує, що під час досудового розслідування є необхідність в пошуку та фіксації слідів та інших доказів, які можливо отримати тільки при накладені арешту на автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 .

Прокурор у кримінальному провадженні у судове засідання не з`явився, у тексті клопотання, просив розглянути справу без його участі.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання до суду не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без своєї участі, в якій вказував, що не заперечує з приводу накладення арешту на належний йому автомобіль, однак просить не позбавляти його можливості користуватись ним.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом та наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно може містити інші відомості, що встановлюються під час досудового розслідування, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною відчужувати та розпоряджатися зазначеним транспортним засобом.

В той же час, враховуючи час, що пройшов з моменту події кримінального правопорушення, беручи до уваги можливі механічні ушкодження, що утворились в наслідок ДТП, слідчий суддя не вважає за необхідне обмежувати власника в можливості зберігати арештований транспортний засіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001050 що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на: автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною відчужувати, користуватись та розпоряджатися зазначеним транспортним засобом.

Автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - залишити у володінні власника.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1