Справа №591/4411/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/230/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/4411/24 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави, оскільки застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку, враховуючи його майновий стан, можливість покинути країну, розмір спричинених збитків, наявність ризиків, які слідчий суддя визнав доведеними.

21.03.2025 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді застави, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК, у заволодінні майном ДП «Дороги Сумщини» шляхом зловживання службовими особами ТОВ «Компанія Рембудгарант» своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, під час виконання робіт з капітального ремонту мостового переходу на а/д загального користування місцевого значення Сумської області та внесення службовими особами ТОВ «Компанія Рембудгарант» недостовірних відомостей до документів.

10.04.2024 до ЄРДР за № 0000074 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, 06.03.2025 за ч. 1 ст. 366 КК, а 21.03.2025 ОСОБА_8 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

Зважаючи на те, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, тому слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави в розмірі 1100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2952400 грн, і покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.04.2025 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання і покладені обов`язки: прибувати до слідчого (прокурора), слідчого судді, суду (залежно від стадії кримінального провадження) по першому виклику; повідомляти слідчого (прокурора), суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну місця проживання, роботи та засобів зв`язку; не відлучатися за межі м. Харків без попередження слідчого (прокурора), суду (залежно від стадії кримінального провадження); здати до уповноваженого органу паспорт або інший документ, який дає право на виїзд за межі України. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що стороною обвинувачення доведено обгрунтованість підозри, існування ризиків, на які вказував слідчий, однак які є незначними, тому можливо застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Здійснивши розгляд клопотання слідчого та задовольнивши його частково, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, поклавши встановлені ч. 5 ст. 194 КПК обов`язки, а не застосування більш суворого запобіжного заходу у виді застави, передбаченого ч. 1 ст. 176 КПК, внаслідок чого дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень, існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а також можливість і достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам. При цьому обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі прокурора не оспорювалась і наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінальних правопорушень є завданням подальшого досудового розслідування.

Так, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Слідчий суддя повинен взяти до уваги, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК, також особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зокрема, висновки про ступінь ризиків та можливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваної особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При цьому «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96), але у той же час питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. Мають бути враховані характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо.

Ризик втечі також має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§ 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В ході судового розгляду слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у виді застави і правильно встановив, що під час судового розгляду прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ці обставини враховані слідчим суддею та перевірені в апеляційному порядку, а будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного за час досудового розслідування стороною обвинувачення не надано.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за вимогою апеляційного суду та у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування до нього більш тяжкого запобіжного заходу у виді застави.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ним ризикам шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), у зв`язку з цим ухвалу слідчого судді вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.04.2025 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4