465/6405/22
1-кс/465/1034/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000081 від 07.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України,

встановив:

Слідчий ВРЗЗС СВ ВП № 3ЛРУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000081 від 07.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025 року вищезазначене клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 30.06.2025 року звернувся із заявою про відвід судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи №462/6504/25, з підстав, зазначених у заяві про відвід.

Зокрема, заяву обґрунтував тим, що слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки заявник сумнівається у його неупередженості та професійній компетентності. Вказав, що 12 червня 2025 року у справі, провадження 1-кс/465/939/25, слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 постановив ухвалу, мотивувальний висновок якої ґрунтувався виключно на недопустимому доказі, а саме листі слідчого ОСОБА_5 . При цьому матеріали кримінального провадження не містять жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні статей 84-86 КПК України, який підтверджував надсилання такого потерпілому. Зазначив, що 16 червня 2025 року з 11 год. до 11 год.50 хв. слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 був відсутній на робочому місці, у його робочому кабінеті перебувала ОСОБА_6 . З огляду на зазначене просив відвести слідчого суддю Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 як головуючого суддю від участі у розгляді справи.

ОСОБА_3 повідомлявся про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, пояснень щодо заявленого відводу не подав.

Суд розглядає заяву про відвід у відсутності ОСОБА_3 та слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 .

У зв`язку з неявкою учасників процесу, згідно з нормою ч. 4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду заяви про відвід слідчого судді за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно з ч.2 ст.344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст.75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, передбачена у ст.76 КК України.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст. 35 цього Кодексу.

При розгляді заяви про відвід суддя встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному судовому процесі.

Обґрунтовуючи заяву про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000081 від 07.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, заявник посилається на те, що в нього є сумніви щодо неупередженості слідчого судді та його об`єктивності, який, на його думку, порушує його права, передбачені процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас необхідно враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України. Подана ОСОБА_3 заява про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями слідчого судді, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу судді, а незгода із такими рішеннями реалізується шляхом їх оскарження до вищестоящої судової інстанції.

Наведені у заяві ОСОБА_3 підстави про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України виключають участь слідчого судді у розгляді клопотання і не свідчать про те, що ним проявлено необ`єктивність чи упередженість.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_3 не підтверджені припущення щодо наявності сумнівів в об`єктивності чи неупередженості слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 , з мотивів, наведених у його заяві. Такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими. Аналіз доводів заяви про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 свідчить про те, що заява про відвід слідчого судді ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника та не містить підстав для відводу. На даний час відсутні об`єктивні обставини, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8, 75, 80, 81, 372 КПК України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000081 від 07.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1