Справа № 303/6000/25
Провадження № 1-кп/303/503/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Мукачево кримінальне провадження № 0000078 від 17.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Болград Одеської області, українки, громадянки України, освіта вища, одружена, командир відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 221 від 01.08.2024 старшину 1-ої статті запасу ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 77 від 15.03.2025 сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної політики» (далі - Положення), Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Окрім цього, п. 11 вказаного Положення та його окремими підпунктами встановлено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення здійснюють оформлення для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Відповідно до п. 2 «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на основний період» (далі - Порядку), на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до п. 60 цього Порядку та його підпунктами встановлено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 даного Порядку.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною даним порядком. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Окрім цього, згідно п. 61 даного Порядку, військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Відповідно до п. 13, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.

Однак, в порушення вище вказаних норм законодавства, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом, під час мобілізації, вчинила дії щодо одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за наступних обставин.

Так досудовим розслідування встановлено, що 02.12.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернувся із заявою, разом із додатками до неї, до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка була зареєстрована за №173 від 04.01.2025, оскільки у останнього на утриманні перебуває батько інвалід ІІ групи.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку лютого місяця 2025 року, ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_6 , звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання рішення за результатами розгляду заяви щодо надання відстрочки відносно її чоловіка ( ОСОБА_6 ).

Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено

ОСОБА_7 , що з метою отримання вище вказаної довідки, необхідно надати документ з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Мукачева, а саме довідки «про наявність дітей, батьком яких він зазначений» відносно особи, яка є особою з інвалідністю.

В свою чергу, у ході даної розмови ОСОБА_7 з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , до них підійшла ОСОБА_5 , де під час спілкування у останньої виник злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення, яка діючи всупереч інтересам служби, вирішила одержати від ОСОБА_7 неправомірну вигоду за вплив на уповноважених виконання функцій держави осіб, а саме працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо оформлення та видачі чоловікові ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, при цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обмінялись номерами мобільних телефонів.

В подальшому, 14.03.2025, близько 11:23 год ОСОБА_5 , у ході листування у соціальній мережі «WhatsApp» з ОСОБА_7 , реалізовуючи свій протиправний умисел на незаконне збагачення, повідомила, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_6 оформлена та готова до видачі, за що ОСОБА_7 необхідно надати грошові кошти у сумі 2000 доларів США.

Розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_5 , та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягнутою до кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів та почала діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_5

20.03.2025 о 10:50 годині, ОСОБА_5 під час телефонної розмови повідомила ОСОБА_7 , що з метою вирішення питання щодо отримання військово-облікового документу відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повинна надати частину грошових коштів за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо прийняття ними рішення про видачу військово-облікового документу ОСОБА_6 , а саме довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В свою чергу, цього ж дня, о 17:03 годин ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_5 передала їй частину з обумовлених грошових коштів у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, шляхом перерахунку на банківську картку «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , надану ОСОБА_5 , за вплив останньої на уповноважених на виконання функцій держави осіб, а саме працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо оформлення та видачі чоловікові ОСОБА_7 - ОСОБА_6 довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Надалі, 24.03.2025 біля 15:50 год ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на протиправне збагачення, отримала від ОСОБА_7 решту грошових коштів у сумі 1600 доларів США, в якості неправомірної вигоди, за вплив на уповноважених на виконання функцій держави осіб, а саме працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо оформлення та видачі чоловікові ОСОБА_7 - ОСОБА_6 довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_5 правильно обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні було надано угоду про визнання винуватості від 28.11.2024, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000078 від 17.03.2025, яку в судовому засіданні прокурор, обвинувачена, захисник просять затвердити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогою ч. 3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду зазначеної вище угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

З огляду на надану угоду прокурор у справі ОСОБА_3 , будучи уповноваженою відповідно до ст. 37 КПК України особою та обвинувачена ОСОБА_5 , відповідно до ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України в присутності захисника ОСОБА_4 уклали угоду на підставі якої ОСОБА_5 зобов`язується визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 гривень.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_5 повністю визнала свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України за вказаних в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах, які не оспорювала. Угода укладена нею з прокурором добровільно, узгоджену міру покарання здатна понести, наслідки затвердження угоди їй зрозумілі.

Відповідно до ст. 474 КПК України суд роз`яснив ОСОБА_5 наслідки затвердження такої угоди, переконався у добровільності її укладення, а також роз`яснив права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Відповідно до документів, що характеризують обвинувачену остання раніше не судима, на спеціальних обліках не перебуває, одружена, позитивно характеризується.

Переконавшись в тому, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином та в тому, що ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду.

Одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення грошові кошти підлягають спеціальній конфіскації, відповідно до приписів ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 314, 374, 376, 474, 475, 484, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2024 року, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000078 від 17.03.2025, ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України та призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості у виді штрафу в дохід держави у розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до ОСОБА_5 спеціальну конфіскацію грошових коштів в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, які конфіскувати у власність держави.

Заставу у розмірі 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят ) гривень 00 копійок, внесену заставодавцем ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2025 року повернути заставодавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: 1 (одна) купюру номіналом 100 (сто) доларів США, серійний номер QB37640129A - повернути 2 сектору 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України; 15 (п`ятнадцять) імітаційних купюр номіналом 100 (сто) доларів США, серійний номер МВ07247983С - залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Redmi», модель «Note 12», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з наявною карткою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером НОМЕР_4 - повернути власнику ОСОБА_5 ; витяг з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №77 від 15.03.2025 на 1 (одному) аркуші, копію функціональних обов`язків старшого стрільця на 1 (одному) аркуші, копію функціональних обов`язків командира відділення на 1 (одному) аркуші, копія особової справи ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 14 (чотирнадцяти) аркушах - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1