Провадження по справі №1-кс/635/1414/2025
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000410 від 05 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , в якому він просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року, в частині заборони відчуження, користування та розпорядження майном, яке було вилучено у ОСОБА_4 05 червня 2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: чотирьох банківських карток, три з яких під №4149-4993-4395-1859, №5168-7451-7027-9662 та №4149-4990-7148-2747, емітованих Акціонерним товариством Комерційним Банком «ПриватБанк» та одна картка А-Банку під №4323-3570-2683-1996; Wi-Fi роутер tp-link, s/n 22441C8002123; мобільного телефону Iphone 15 Pro, темного кольору, з номером IMEI: НОМЕР_1 ; мобільного телефону REDMI NOTE 10 Pro, з номерами IMEI: НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , без карток мобільних операторів, з паролем 1717; мобільного телефону REDMI NOTE 7, з номерами IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з карткою № НОМЕР_6 , з паролем графічний ключ у вигляді англійської літери «Z»; мобільного телефону XIAOMI XYPER OS, з номерами IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з карткою з номером НОМЕР_9 , з паролем графічного ключа (з верху до низу по середині потім в лівий бік потім в правий); ноутбука LENOVO, сірого кольору; мобільний телефон Iphone 15 Pro, темного кольору, з номерами IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , з карткою з номером НОМЕР_12 , з паролем НОМЕР_13 ; ноутбук LENOVO, чорного кольору, модель Y16, S/N PF4NDNZE, з зарядним пристроєм; грошових коштів у сумі 1000 ЄВРО, купюрами по 100 ЄВРО, 4200 доларів США, купюрами по 100 доларів, у кількості 42 штуки, 28470 гривень, купюрами по 1000 грн, у кількості 12 штук, 31 купюра по 500 грн, 3 купюри по 200 грн, 3 купюри по 20 грн, 1 купюра 10 гривень та зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділу ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_4 належне їй майно.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 05 червня 2025 року старшим слідчим СВ ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000410 від 05 листопада 2024 року за ч. 4 ст. 190 КК України було проведено обшук жилих та нежилих приміщень на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучено наступне майно: чотири банківські картки, три з яких під № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 та № НОМЕР_16 , емітовані АТ КБ «ПриватБанк» та одна картка А-Банку під № НОМЕР_17 ; Wi-Fi роутер tp-link. s/n 22441С8002123, поміщений до сейф-пакету №WAR1819762; мобільний телефон Iphone 15 Pro, темного кольору, з номером IMEI: НОМЕР_1 , поміщений до сейф-пакету № KIV2110013; мобільний телефон REDMI NOTE 10 Pro, з номерами IMEI: НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ; мобільний телефон REDMI NOTE 7, з номерами IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_18 , з карткою № НОМЕР_6 ; мобільний телефон XIAOMI XYPER OS, з номерами IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з карткою з номером НОМЕР_9 ; ноутбук LENOVO, сірого кольору; мобільний телефон Iphone 15 Pro, темного кольору; ноутбук LENOVO, чорного кольору, модель Y16. S/N PF4NDNZE, з зарядним пристроєм; грошові кошти у сумі 1000 ЄВРО, купюрами по 100 ЄВРО; 4200 доларів США, купюрами по 100 доларів, у кількості 42 штуки; 28470 гривень, купюрами по 1000 гривень, у кількості 12 штук, 31 купюра по 500 гривень, 3 купюри по 100 гривень, 3 купюри по 20 гривень, 1 купюра 10 гривень.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року накладений арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке було вилучено у ОСОБА_4 05 червня 2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що зазначений арешт накладений з порушенням вимог ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦПК України, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, розгляд клопотання було здійснено слідчим суддею з порушенням вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, через що арешт майна накладено необґрунтовано, а тому у відповідності до положень абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України такий арешт підлягає скасуванню слідчим суддею за клопотанням власника майна.

Також, адвокат ОСОБА_5 звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року було постановлено ухвалу про повторне повернення прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків, та надано строк 72 години для їх усунення, однак повторне повернення клопотання про арешт майна не передбачений КПК України. Отже, слідчим суддею не було дотримано свого обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 171 КПК України щодо розгляду клопотання, що призвело до необґрунтованого порушення строків розгляду клопотання, та безпідставного і необґрунтованого накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Крім того, клопотання про арешт майна було складено та підписано прокурором у кримінальному провадженні - заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 .

Відповідно до постанови про призначення групи прокурорів від 21 березня 2025 року вбачається, що вона складена заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000410 від 05 листопада 2024 року.

Вказаною постановою заступник керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 визначив групу прокурорів зі складу прокурорів Харківської окружної прокуратури Харківської області, а саме: ОСОБА_7 (старшого групи прокурорів); ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 .

Таким чином ОСОБА_7 як заступник керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області, виконуючи таким чином обов`язки керівника органу прокуратури призначив себе одночасно прокурором, уповноваженим на здійснення процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні.

В розумінні норм діючого КПК України поняття «прокурор» і «керівник органу прокуратури», який також згадується в цьому Кодексі як «прокурор вищого рівня», вживаються не як посилання на конкретну адміністративну посаду, а як на конкретно визначений процесуальний статус у кримінальному провадженні з абсолютно різними не лише назвами, а й обсягом відповідних процесуальних повноважень.

Зокрема, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України керівник органу прокуратури не віднесений до сторони обвинувачення, на відміну від керівника органу досудового розслідування та керівника органу дізнання, а прокурор віднесений.

У КПК України немає окремої норми щодо керівника органу прокуратури, якою визначений його процесуальний статус та обсяг повноважень у кримінальному провадженні, на відміну від керівника органу досудового розслідування (ст. 39 КПК України) та керівника органу дізнання (39-1 КПК України).

Жодна норма КПК України не закріплює наявності у керівника органу прокуратури або прокурора вищого рівня повноважень здійснювати нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва, користуючись при цьому повноваженнями прокурора, як це для прикладу передбачено у повноваженнях керівника органу досудового розслідування та керівника органу дізнання відносно повноважень здійснювати досудове розслідування.

Отже слід зробити наступний висновок: прокурор у кримінальному провадженні уповноважений здійснювати нагляд за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування посадовими особами органу, який його здійснює, керівник органу прокуратури здійснює такий нагляд в тому числі і в частині дотримання законів самим прокурором у кримінальному провадженні, процесуальні статуси прокурора у кримінальному провадженні та керівника органу прокуратури є абсолютно різними і не можуть поєднуватися в одній особі.

Зазначена норма чітко вказує на неможливість поєднання в одній особі повноважень прокурора у кримінальному провадженні та прокурора вищого рівня, яким є керівник органу прокуратури, оскільки таке поєднання повністю робить недієвим зазначений інститут оскарження і обмежує процесуальні права не лише підозрюваного та обвинуваченого, а й потерпілого та іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються.

Крім того, поєднання в одній особі повноважень прокурора у кримінальному провадженні та прокурора вищого рівня, яким є керівник органу прокуратури, робить абсолютно повністю неможливим реалізацію інституту кримінального провадження, передбаченого параграфом третім глави 26 КПК України, а саме - оскарження слідчим, дізнавачем рішень, дій чи бездіяльності прокурора під час досудового розслідування, оскільки таке оскарження здійснюється лише шляхом подання відповідної скарги прокурору вищого рівня щодо прокурора, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються.

Враховуючи все вищевикладене, необхідно зробити висновок про те, що керівник органу прокуратури, а також прокурор вищого рівня, не можуть входити до групи прокурорів та одночасно здійснювати свої повноваження та повноваження з нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, оскільки таке поєднання процесуальних повноважень не передбачено чинними нормами КПК України, ЗУ «Про прокуратуру», підзаконними нормативно-правовими актами, тобто, суперечить їх вимогам, що несе пряму загрозу реалізації учасниками кримінального провадження і зокрема стороною захисту своїх процесуальних прав та законних інтересів, унеможливлює здійснення прокурорського нагляду за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та призводить до особистої заінтересованості таких прокурорів у результатах кримінального провадження і, як наслідок, їх упередженості.

Отже, процесуальне рішення про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, яким заступник керівника окружної прокуратури включив себе до групи прокурорів і зробив старшим групи було прийнято із грубим порушенням ст. 2, п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. ст. 9, 36, 37 КПК України, а тому заступник керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області не мав законних повноважень здійснювати нагляд за додержанням законодавства під час досудового розслідування та користуватись повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні і звертатись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Вказані вище обставини свідчать про те, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а саме подано прокурором, який в розуміння ст. ст. 3, 36 КПК України не є прокурором у кримінальному провадженні.

Окрім того, представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 зазначає, що вилучені кошти не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не могли бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, оскільки предметом кримінального провадження є грошові кошти у розмірі 6200,00 гривень, однак під час обшуку у ОСОБА_15 вилучено 1000,00 Євро, 4200,00 доларів США, 28470,00 гривень, що значно перевищує суму, яку повідомив потерпілий.

Отже, зазначений арешт майна призводить до порушення права власності на таке майно.

Вилучене в ході обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майно не може бути речовими доказами і не відповідає ознакам речового доказу, викладеним в статті 98 КПК України.

ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі із громадянином України ОСОБА_16 , який 25 листопада 2023 року загинув під час виконання бойового завдання, у бою за Україну, після його смерті ОСОБА_4 отримала грошові кошти в якості виплат від держави за смерть чоловіка в загальному розмірі 1400000,00 гривень.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вилучені у ОСОБА_15 грошові кошти не мають жодного відношення до розслідуваного кримінального правопорушення, а накладення арешту на такі кошти явно не співмірне цілям досудового розслідування та тяжкості правопорушення, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість накладення арешту на таке майно.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_2 клопотання підтримав та просив його задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій вона просила розглядати клопотання за її відсутності, проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що СВ ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000410 від 05 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, досудове розслідування кримінального провадження триває, слідчим призначено ряд експертиз.

Вивчивши надані документи, якими обґрунтоване клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000410 від 05 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 05 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ? задоволено частково. В тому числі накладено арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке було вилучено у ОСОБА_17 05 червня 2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: чотири банківські картки, три з яких під № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 та № НОМЕР_16 , емітовані Акціонерним товариством Комерційним Банком «ПриватБанк» та одна картка А-Банку під №4323-3570-2683-1996; Wi-Fi роутер tp-link, s/n 22441C8002123; мобільний телефон Iphone 15 Pro, темного кольору, з номером IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон REDMI NOTE 10 Pro, з номерами IMEI: НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , без карток мобільних операторів, з паролем 1717; мобільний телефон REDMI NOTE 7, з номерами IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з карткою № НОМЕР_6 , з паролем графічний ключ у вигляді англійської літери «Z»; мобільний телефон XIAOMI XYPER OS, з номерами IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з карткою з номером НОМЕР_9 , з паролем графічний ключ (з верху до низу по середині потім в лівий бік потім в правий); ноутбук LENOVO, сірого кольору; мобільний телефон Iphone 15 Pro, темного кольору, з номерами IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , з карткою з номером НОМЕР_12 , з паролем НОМЕР_13 ; ноутбук LENOVO, чорного кольору, модель Y16, S/N PF4NDNZE, з зарядним пристроєм; грошові кошти у сумі 1000 ЄВРО, купюрами по 100 ЄВРО (№868994, 869048, 869066, 868985, 869003, 869057, 488236, 489883, 489892, 868976), 4200 доларів США, купюрами по 100 доларів, у кількості 42 штуки (PK34823009E, QE47714420A, QE24430389A, QE24430391A, LE27869932D, LE54473643D, MB51447461K, LL46084064B, LA92908206A, LL1021443, PB61111360M, LB73217525K, LF62350874G, QD45956994A, QE24430495A, QE24430384A, PE87527501D, LB80956596J, PF00018446P, PG38327029D, MF78945198E, PI89166318A, QE24430390A, MK07301794C, LF31590097C, PB43140752L, LB20288837, HE40336114D, PI95419910A, QE24430383A, MB96490040H, QE24430492A, QE24430382A, PJ61209947B, LG72559787C, MG05794858, PB32213072C, PF39911852J, QE24430493A, PL32323293J, QE24430494A, LH61756119B), 28470 гривень, купюрами по 1000 грн, у кількості 12 штук (ЗС6720689, ЄТ9683575, ЗС8133496, ЗС8280243, АИ7831133, АЗ3597311, АА4291121, АВ5664164, АГ5799926, АИ8491601, АЛ4216980, ВУ2589503), 31 купюра по 500 грн (ГК6064638, КВ1252979, ВИ1193365, ЕИ7457070, АБ9418846, АЛ3339286, ЄМ12550398, КВ1252978, ЗА1357778, ЕА1645812, ЕИ0189428, ЕБ8966623, КВ1252980, ЄГ6711270, АВ8635466, ГБ0688734, АП5467398, ЗБ7740117, ЕИ0895842, ВЖ6354606, УЖ5403866, ЄА4706461, КЗ0138548, КЗ0138547, КЗ0138546, КЗ0138545, АК5359277, ГК1575972, ЄД5010574, ГБ5463065, ЄВ2123101), 3 купюри по 200 грн (ЄЖ2509683, ЕЖ0459789, ЄД1855232), 3 купюри по 100 грн (ЕВ8726284, ЄЄ7451339, ЄЕ4932802), 3 купюри по 20 грн (ДН0872372, АН0395541, ЕЄ2904217), 1 купюра 10 гривень (ЮГ0029056) - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку. Зобов`язано слідчого за участю спеціаліста в строк до 27 вересня 2025 року зняти інформацію з мобільного телефону Iphone 15 Pro, темного кольору, з номером IMEI: НОМЕР_1 ; мобільного телефону REDMI NOTE 10 Pro, з номерами IMEI: НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , без карток мобільних операторів, з паролем 1717; мобільного телефону REDMI NOTE 7, з номерами IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з карткою № НОМЕР_6 , з паролем графічний ключ у вигляді англійської літери «Z»; мобільного телефону XIAOMI XYPER OS, з номерами IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з карткою з номером НОМЕР_9 , з паролем графічний ключ (з верху до низу по середині потім в лівий бік потім в правий); ноутбуку LENOVO, сірого кольору; мобільного телефону Iphone 15 Pro, темного кольору, з номерами IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , з карткою з номером НОМЕР_12 , з паролем НОМЕР_13 ; ноутбук LENOVO, чорного кольору, модель Y16, S/N PF4NDNZE, з зарядним пристроєм, які були вилучені 05 червня 2025 року в ході проведення обшуку по кримінальному провадженню № 0000410 від 05 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, після чого передати їх на відповідальне зберігання власнику вказаного майна, попередивши її про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року набрала законної сили, власниками майна в апеляційному порядку не оскаржувалася.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені ч.3 ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє накладення арешту з метою збереження речових доказів виключно у випадку наявності достатніх підстав для їх віднесення до кримінально-процесуальної категорії речових доказів (відповідності критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що підставою накладення арешту на вищезазначене майно в межах кримінального провадження № 0000410 від 05 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, стала наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Представники власника майна ОСОБА_4 - адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 як на підставу скасування арешту майна посилається на те, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року було постановлено ухвалу про повторне повернення прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків, та надано строк 72 години для їх усунення, однак повторне повернення клопотання про арешт майна не передбачений КПК України. Слідчим суддею не було дотримано свого обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 171 КПК України, щодо розгляду клопотання, що призвело до необґрунтованого порушення строків розгляду клопотання, та безпідставного і необґрунтованого накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий суддя вважає такі доводи безпідставними, оскільки право на повернення слідчим суддею клопотання про арешт майна прокурору визначено ч.3 ст. 172 КПК України. При цьому ч. 3 ст. 172 КПК України не містить заборони на повторне повернення клопотання прокурора про арешт майна для усунення недоліків.

Стосовно порушення строків розгляду клопотання про арешт майна,встановлених ч.1 ст. 172 та ч.6 ст. 173 КПК України, слідчий суддя зазначає, що вказана обставина не спричинила будь-яких негативних (невідворотних) наслідків для жодного з учасників цього провадження та була спричинена об`єктивними обставинами.

Слідчий суддя звертає увагу,що сплив процесуального строку для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не припиняє обов`язку розглянути клопотання та не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення.

Якщо клопотання про арешт майна не розглянуто в строк, визначений ч.6 ст.173 КПК України, це лише породжує обов`язок для сторони обвинувачення вчинити певні дії, однак не породжує обов`язку слідчого судді чи суду прийняти інше рішення по суті клопотання, ніж визначене ст.173 КПК України - задовольнити клопотання або відмовити в його задоволенні. Будь-яке інше судове рішення по суті клопотання про арешт майна, зокрема про зобов`язання повернути вилучене майно, буде виходити за межі повноважень, якими наділений слідчий суддя/суд чинним процесуальним законодавством.

Недотримання строку, встановленого ч.1 ст.172, ч.6 ст.173 КПК України, не віднесено законодавцем до підстав для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 27 лютого 2023 року у справі №991/642/23 (провадження №11-сс/991/137/23).

Також слідчий суддя визнає необґрунтованими покликання представників власника майна щодо порушення процесуального рішення про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, яким заступник керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_7 включив себе до групи прокурорів і зробив старшим групи.

Так, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

У п. 16 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурором органу прокуратури є заступник керівника окружної прокуратури.

Частина 1 ст. 37 КПК України передбачає, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до п. 13 ч. 1, ч. 9 ст. 39 Закону адміністративними посадами в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах (крім посад, зазначених у частині третій цієї статті) є посади: заступника керівника окружної прокуратури. Перебування прокурора на адміністративній посаді у прокуратурі не звільняє його від здійснення повноважень прокурора відповідної прокуратури, передбачених цим Законом.

Тобто, ОСОБА_7 , будучи прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області, обіймає адміністративну посаду, яка передбачає наявність додаткових повноважень, проте він не позбавлений можливості здійснення повноважень прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області.

Отже, доводи захисника в цій частині не ґрунтуються на нормах законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про прокуратуру» окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Твердження захисника про неможливість в даному випадку реалізації інституту оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора під час досудового розслідування є необґрунтованими, оскільки сторони не позбавлені можливості звернутися до прокурора вищого рівня.

Доводи представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2 про те, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_4 , є грошовими коштами, отриманими нею як одноразова грошова допомога у зв`язку з загибеллю її чоловіка, слідчим суддею не приймаються, оскільки ці обставини були предметом дослідження слідчим суддею під час вирішення питання щодо накладення арешту, і на даний момент нових обставин щодо необґрунтованості накладення арешту суду не надано.

Даних, які підтверджують, що у накладанні арешту на вилучене майно, яке є речовими доказами у справі та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, відпала потреба, слідчому судді також не надано.

Слідчий суддя вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки вилучене майно за адресою: АДРЕСА_1 , є речовими доказами у кримінальному провадженні, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню на цей час триває, на час винесення ухвали про накладення арешту на майно існували підстави для такого арешту, слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину.

Таким чином, слідчий суддя, вважає, що накладений арешт на вилучене майно ОСОБА_4 є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечення розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174,309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000410 від 05 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1