Справа № 461/4287/25
Провадження № 1-кс/461/3506/25
02.06.2025 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника служби у справах дітей ОСОБА_7
В обгрунтування поданого клопотання покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював з метою заробітку пошук роботи. В березні 2025 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 отримав пропозицію від невстановленої досудовим розслідуванням особи користувача месенджеру «Telegram» з профілем під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснювати за окрему платню підпали релейних залізничних шаф. На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився, після чого отримав від користувача «Telegram» з профілем під назвою «LUCIFER» інструкції по здійсненню підпалів. Вказану протиправну діяльність вирішив здійснювати із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
28.03.2025 року близько 14:00 год. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 усвідомлюючи настання шкідливих наслідків, для реалізації майбутньої диверсії, придбав речовину для розпалювання.
На виконання спільного злочинного умислу 28.03.2025, в період з 21:15 год. по 21:30 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, переслідуючи мету ослаблення держави в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, вчинили усі дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, діючи за вказівкою невстановленої особи, а саме користувача «Telegram» з профілем під навою «LUCIFER», спільно із ОСОБА_8 використовуючи легкозаймисту речовину, здійснили підпал з відеофіксацією, релейної шафи сигнальної установки № 1 служби сигналізації та зв`язку регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка розміщена на переїзді 76 колії поблизу адміністративної території Львівської дистанції колії регіональної філії «Львівська залізниця» (м. Львів, вул. Городоцька, 166), однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
07.04.2025 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова було обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 07.06.2025.
Прокурор у клопотанні зазначає, що строк дії запобіжного заходу, застосованого щодо підозрюваного, завершується 07.06.2025, однак обставини та ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків продовжують існувати.
Тому з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , існує необхідність продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просить суд задовольнити клопотання.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали та просили таке задовольнити.
Захисник у судовому засіданні при вирішенні поданого прокурором клопотання поклався на розсуд суду.
Підозрюваний у судовому засіданні при вирішенні поданого прокурором клопотання поклався на розсуд суду.
Представник служби у справах дітей у судовому засіданні при вирішенні поданого прокурором клопотання поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 6 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Встановлено, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 04.04.2025 року про підозру повідомлено неповнолітньому ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на вчинення диверсії, тобто у вчиненні дій з метою ослаблення держави, а саме підпалу спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:
- повідомленням оперативного співробітника про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України, від 28.03.2025;
- рапортом оперативного співробітника про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України від 28.03.2025;
- протоколом огляду місця події від 28.03.2025 в якому зафіксовано факт підпалу релейної шафи 28.03.2025;
- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_10 в якому зафіксовано переписку у месенджері «Телеграм» щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.04.2025;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 04.04.2025;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.04.2025;
- протоколом огляду мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_5 від 05.04.2025 в якому міститься інформація щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення;
- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 04.04.2025;
- протоколом огляду мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_8 від 05.04.2025 в якому міститься інформація щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 . Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
07.04.2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Льовова застосувано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Теребовля, Теребовлянського району, Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 гуртожитку Державного навчального закладу «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 07 червня 2025 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
цілодобово не залишати місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_2 гуртожитку Державного навчального закладу «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту»;
прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії запобіжного заходу та дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, закінчується 07.06.2025 року.
Враховуючи, що строк тримання під домашнім арештом підозрюваного завершується, існує необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки такий обгрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, а також продовжують існувати ризики, що стали підставою застосування до нього такого запобіжного заходу.
Прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі.
Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що вже отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту раніше, ОСОБА_5 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків та підозрюваних, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Окрім цього, вчиняючи зазначену вище протиправну діяльність, ОСОБА_11 діяв системно, контактував із невстановленими слідством особами, а також іншими особами, яким можуть бути відомі окремі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та які зможуть в подальшому надати викривальні показання.
З урахуванням викладених ризиків, які не змінилися та продовжують існувати, особи підозрюваного, обставин вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , суд не вбачає правових підстав для зміни запобіжного заходу та приходить до висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, з врахуванням наведених обставин, даних підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, та підозрюваному ОСОБА_5 слід продовжити строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту з продовженням строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити підозрюваному вчиненні кримінального, правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосованого ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2025 р., за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 гуртожитку Державного навчального закладу «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», на строк до 25 червня 2025 року.
Покласти на підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 25 червня 2025 року наступні обов`язки :
- не залишати цілодобово місце постійного проживання: АДРЕСА_2 гуртожитку Державного навчального закладу «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту» без дозволу слідчого, прокурора слідчого судді або суду, у провадженні яких перебуває це кримінальне провадження;
- невідкладно повідомляти слідчого, прокурора слідчого судді або суду, у провадженні яких перебуває це кримінальне провадження, про зміну свого місця фактичного проживання та реєстрації;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що на підставі ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Зобов`язати відповідний відділ поліції ГУ НП у Львівській області за місцем проживання ОСОБА_5 згідно з вимогами ч.4 ст.181 КПК України негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до якого застосований домашній арешт, і повідомити про це слідчому.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 .
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення та направити копії ухвали прокурору, відповідному начальнику поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1