Справа № 711/5098/25
Номер провадження 1-кп/711/445/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000350 від 03.04.2025 стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні не має, тимчасово не працюючого, інвалідом, депутатом, учасником АТО не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2025 року до Придніпровського районного суду м.Черкаси в порядку, передбаченому статтями 291, 293 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотаннями про його розгляд в порядку спрощеного провадження та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000350 від 03.04.2025, щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

03.04.2025 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м.Черкаси, по вулиці Героїв Дніпра неподалік кафе «Марина», незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, незаконно придбав, а саме знайшов на землі картонну коробку, всередині якої містилося 39 полімерних пакетиків із речовиною рослинного походження, яку він підняв, та в подальшому зберігав при собі, без мети збуту.

Цього ж дня, ОСОБА_3 близько 14 год. 45 хв., перебуваючи у м. Черкаси, по бульвару Шевченка 333, був зупинений працівниками поліції та повідомив їм, що має при собі заборонені до обігу речовини, після чого по прибуттю працівників слідчо-оперативної групи Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, у присутності двох понятих, в ході його затримання, в порядку ст. 298-2 КПК України, ОСОБА_3 добровільно видав, вказані вище 39 полімерних пакетики із речовиною рослинного походження, які відповідно до висновків експерта № СЕ-19/124-25/5321-НЗПРАП від 09.04.2025, № СЕ-19/124-25/5313 - НЗПРАП від 10.04.2025, № СЕ-19/124-25/5318-НЗПРАП від 09.04.2025, № СЕ-19/124-25/5316-НЗПРАП від 17.04.2025, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено-канабіс загальною масою 42,44 г, яку він зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні дійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно приписів ч.2 ст.12 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 діяння є кримінальним проступком.

Встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані, зокрема: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; …щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (ст. 302 КПК України).

Так, в обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 складену 04 червня 2025 року в присутності захисника ОСОБА_4 , яка діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої, відповідно до положень КПК України, захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 04.06.2025 № 004-230001647, виданим Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги, в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження. Просив розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні.

Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_4 , підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч.4 ст.107 КПК України).

Вивчивши зміст обвинувального акту із доданими до нього документами, перевіривши матеріали досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеному 03.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350, проаналізувавши у сукупності надані прокурором докази, які узгоджуються між собою, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд керуючись законом, дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому кримінального проступку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають складу кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України, і правильно кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, даний про притягнення до адміністративної відповідальності суду не надано, має постійного місце реєстрації та проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м.Черкаси не одержує, особою, що досягла пенсійного віку не являється, не є особою з інвалідністю, військовослужбовцем, учасником бойових дій, депутатом не являється, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, та наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, виходячи з особливостей кримінального правопорушення та обставин його вчинення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та являлись передумовою для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Суд також не вбачає підстав для застосування приписів, передбачених ст. 69-1 КК України, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Згідно ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, відповідно до cт.20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 300 від 16.05.2025, ОСОБА_3 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної з епізодичним типом перебігу у стані медикаментозної ревізії з вживанням канабіноїдів, що обмежувало його здатність у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними на вказаний період часу. ОСОБА_3 на теперішній час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - шизофренії параноїдної з епізодичним типом перебігу у стані медикаментозної ремісії з вживанням канабіноїдів, що обмежує його здатність у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними на теперішній час. ОСОБА_3 потребує надання йому амбулаторної психіатричної допомога у примусовому порядку з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь.

Отже, наявні у ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення психічні розлади були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тобто, дії ОСОБА_3 підпадають під дію ст.20 КК України «обмежена осудність».

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст.20, ч. 2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинувачений дійсно є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, з застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у встановленому законом порядку не пред`явлений

Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 61, 65-67 КК України, ст. ст. 31, 100, 118, 122, ч. 1 ст. 126, 291, 293, 302, 349, 368-370, 373, 374, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеженням волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випродуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.2 ст.20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_3 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - здійснювати за місцем його фактичного проживання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: 39 поліетиленових пакетиків із речовиною рослинного походження після проведення експертиз поміщені до своїх попередніх пакувань, які передані на відповідальне зберігання в кімнату для збереження речових доказів при Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області (квитанція 8173) - знищити.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів: № СЕ-19/124-25/5321-НЗПРАП від 09.04.2025, які згідно довідки складають 3183 грн. 60 коп. № СЕ-19/124-25/5313 - НЗПРАП від 10.04.2025, які згідно довідки складають 3183 грн. 60 коп., № СЕ-19/124-25/5318 - НЗПРАП від 09.04.2025, які згідно довідки складають 3979 грн. 50 коп., № СЕ-19/124-25/5316 - НЗПРАП від 17.04.2025 які згідно довідки складають 4011 грн. 30 коп., загальною сумою 14358 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1