Справа №345/3912/25
Провадження № 1-кп/345/277/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника заявника адвоката ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000295 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч.1 ст. 384 та ч. 1 ст. 272 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СВ Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000295 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч.1 ст. 384 та ч. 1 ст. 272 КК України.

Так, 25.05.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 25.05.2024, за ч. 1 ст. 366 КК України, щодо того, що 24.05.2024 в чергову частину Калуського РВП через канцелярію надійшла ухвала Калуського міськрайонного суду від 22.05.2024 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ст. 366 КК України по факту внесення неправдивих відомостей до офіційних документів, складених комісією з розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003 на заводі ВАТ «Будмаш», внаслідок якого заявнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , спричинено виробничу травму. На думку заявника в ході розслідування нещасного випадку членами комісії внесено неправдиві відомості до Акту № 2 «Про нещасний випадок», з приводу ступеня втрати працездатності, що вплинуло на кваліфікацію травми як трудового каліцтва.

Як встановлено у ході досудового розслідування ОСОБА_5 неодноразово звертався до Калуського міськрайонного та Івано-Франківського окружного адміністративного суду, щодо скасування вище вказаного акту про нещасний випадок та визнання його недійсним та незаконним, однак позовні вимоги ОСОБА_5 про зобов`язання скласти новий акт та визнання попередніх актів і наказів про створення комісій недійсними, були судами відхилені. Також, слід вказати, що Калуським міськрайонним судом, рішенням від 20.04.2007 визнано, що у графі 9 акту №2 від 10.02.2005 року щодо перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння допущено неточність формулювання «не встановлювалось» слід замінити на «ні», оскільки відсутність медичного підтвердження тверезості не спростовує факту, що потерпілий був тверезим.

Таким чином, було перевірено вказаний Акт № 2 «Про нещасний випадок», на його дійсність та законність, за результатами чого, було виявлено лиш факт допущення не точності та спростовано факти, що вказують на його не дійсність та не законність, про що стверджував ОСОБА_5 .

Окрім цього, вказане вище підтверджується іншими доказами, як окремо та і у сукупності, зокрема:

допитано в процесуальному статусі свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що 06.08.2003 року мала місце подія нещасного випадку на виробництві з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вона, як голова комісії, брала участь у його первинному розслідуванні. Свідок вказала, що комісія у встановленому порядку збирала пояснення очевидців, аналізувала медичні документи, а також дотримувалась вимог чинного на той час законодавства у сфері охорони праці. За результатами розслідування ОСОБА_5 було нараховано страхові виплати;

допитано в процесуальному статусі свідка ОСОБА_7 , який вказав, що приблизно в 2003-2004 роках він працював на ВАТ «Будмаш» на посаді головного інженера, та до його обов`язків входило: контролював охорону праці та виробничі процеси на підприємстві. Так ОСОБА_5 в той час працював на посаді слюсара по ремонту обладнання та виконуючи виробниче завдання отримав травму, а саме перелом руки. У зв`язку із цим було проведено розслідування безпеки праці та винесено рішення, яка викладено в Акті, який номер та від якого числа пригадати не можу. Вказане розслідування проводилось у відповідності до норм чинного на той час законодавства та жодні відомості не були сфабриковані. Окрім цього можу зазначити, що вказаний Акт був погоджений усіма іншими інстанціями. На підставі вказаного Акту ОСОБА_5 отримав грошову виплату за отримання виробничої травми. Свідок зазначив, що жодних порушень у процедурі щодо проведення розслідування нещасного випадку учасниками комісії, серед яких був я, допущено не було;

допитано в процесуальному статусі свідка ОСОБА_8 який вказав, що у 2003 році він працював начальником відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків. У 2003 році ОСОБА_5 отримав виробничу травму на ВАТ «Будмаш», за результатами чого було проведено розслідування та складено Акт про розслідування нещасного випадку. Вказаний акт було складено згідно норм чинного на той час законодавства. В подальшому була проведено пере розслідування органом Держпраці в області та винесено новий Акт про розслідування нещасного випадку, який став підставою для отримання ОСОБА_5 грошових коштів. Певний період часу ОСОБА_5 отримував страхові виплати, та не мав претензій. Вказаний акт не оскаржувався.

Також, окремим пунктом слід вказати, що в ході досудового розслідування було долучено технічну експертизу документів, згідно висновків експерта в актах розслідування нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_5 06.08.2003 наявні зміни реквізитів, затушування коректором членів комісії та зміна діагнозу з закритого на відкритий. Будучи допитаний ОСОБА_8 вказав, що під час складання актів розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003 з ОСОБА_5 , форми н-5, акт №2, форми н-1 про нещасний випадок ОСОБА_5 від 06.08.2003, він не був присутнім під час складання актів, так як не був членом комісії та не мав жодного відношення до розслідування. Щодо вищевказаних актів, то може вказати, що вони втратили свою чинність, оскільки було перерозслідуванння нещасного випадку згідно заяв ОСОБА_5 та складено нові акти форми н-1, №2 від 29.09.2004 та №2 від 10.02.2005 та форми н-1 №2 від 18.05.2011, редакція якого є остаточною та зберігається в Фонді соцстраху та по якому здійснюються страхові виплати ОСОБА_5 . Хоче вказати, що суть та правові наслідки від зміни актів не настали, копії актів додав. Згідно неодноразових перевірок органу Держпраці та неодноразових рішень суду не було виявлено жодних порушень в діях посадових осіб, які приймали участь в розслідуванні нещасного випадку з ОСОБА_5 .

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що доводи ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження, адже в наданих документах мали місце зміни які за своїм характером є виправленням технічної описки, однак з об`єктивної сторони злочин передбачений ч. 1 ст. 366 КК України може полягати у таких формах: 1) внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання завідомо неправдивих документів; 4) видача завідомо неправдивих документів.

Внесення у офіційні документи неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, внесення неправдивих відомостей у бухгалтерські книги).

Підроблення документів передбачає часткову чи повну заміну змісту дійсного документа. Спосіб підроблення документів (дописка, підчистка, заміна тексту чи окремих слів, дати, підпису чи інших реквізитів) для кваліфікації діяння за ст. 366 значення не має.

Складання неправдивих документів це внесення до документа, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, запис у дійсний бланк, який має відтиск печатки і підпис, неправдивих відомостей про фактичне використання сировини та матеріалів).

Видача неправдивих документів надання або випуск службовою особою документів, зміст яких повністю або частково не відповідає дійсності і які були складені цією ж або іншою службовою особою (наприклад, надання певним суб`єктам підприємницької діяльності завідомо фіктивних документів з метою приховування їх нечинної діяльності, або випуск фіктивних ліцензій, патентів з метою їх подальшого продажу тощо).

Аналізуючи матеріали провадження, слід дійти висновку, що виявлені зміни у документах є виправленням технічної описки, що підтверджено ухвалою суду від 16.10.2007. Свідки підтвердили, що акт розслідування нещасного випадку складався відповідно до чинного законодавства, дані в ньому не сфальсифіковані, також відповідно до рішення суду №2-171 від 2007 року визнано, що акт в подальшому використовувався задля нарахування всіх передбачених законом виплат та акти Н-1 та Н-5 негативного впливу для ОСОБА_5 не мали. Ознак умисного внесення неправдивих відомостей або підроблення документів, необхідних для наявності складу злочину за ч. 1 ст. 366 КК України, не встановлено.

Окрім цього, 25.05.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297, за ч. 1 ст. 384 КК України, щодо того, що 24.05.2024 в чергову частину Калуського РВП через канцелярію надійшла ухвала Калуського міськрайонного суду від 22.05.2024 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ст. 384 КК України по факту надання завідомо неправдивих показів членами комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003 на заводі ВАТ «Будмаш», внаслідок якого заявнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , спричинено виробничу травму у вигляді закритого багатовідламкового перелому лівої китиці руки, наданих ними у кримінальному провадженні № 0000475 від 28.02.2013. На думку заявника в ході розслідування нещасного випадку членами комісії внесено неправдиві відомості до Акту № 2 «Про нещасний випадок» з приводу ступеня втрати працездатності, що вплинуло на кваліфікацію травми як трудового каліцтва. 3 даного приводу до ЄРДР було внесено відомості за № 0000475 від 28.02.2013 за ч. 1 ст. 358 КК України. У вказаному кримінальному провадженні зі слів заявника вищевказані члени комісії надали неправдиві покази, що призвело до не встановлення причинного зв`язку між виробничим травматизмом ОСОБА_5 та незабезпеченні належних умов безпеки праці на виробництві.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному правопорушенні, яке було об`єднано до кримінального провадження № 0000295, було встановлено, що відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.09.2011 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 26.07.2011 року без змін. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив визнати неправомірними дії та бездіяльність ВАТ «Калуський завод будівельних машин» щодо його працевлаштування у 2002 році на посаду з нижчим кваліфікаційним розрядом, відмови у переведенні на посаду з відповідним розрядом, а також відмови надати копії штатних розкладів за 20022009 роки та наказу про прийняття на роботу.

Відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду України №07/179 від 05 березня 2012 року, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Калуський завод будівельних машин» про визнання недійсними актів про нещасний випадок, встановлення обставин і причин нещасного випадку, що стався 06.08.2003 року, та зобов`язання скласти новий акт відповідно до чинного законодавства. Надалі позовні вимоги були уточнені: ОСОБА_5 просив визнати недійсними акти від 08.08.2003, 24.09.2004, 10.02.2005 та 18.05.2011, встановити факт трудового каліцтва, зловживання посадовими особами службовим становищем, направити його на СМЕ та зобов`язати видати новий акт.

Представник відповідача позов не визнав, вказавши, що подібні позовні вимоги вже розглядались судом. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.04.2007 у справі № 2-171/2007 позов ОСОБА_5 було задоволено частково лише в частині внесення змін до акту № 2 від 10.02.2005 року (замість формулювання «не встановлювалось» зазначено «Ні» щодо алкогольного сп`яніння). В решті позову тоді було відмовлено.

Оскільки акт від 18.05.2011 року фактично дублює зміст акту від 10.02.2005 року, а обставини нещасного випадку вже були предметом судового розгляду, суд дійшов висновку, що повторне звернення з аналогічними вимогами є необґрунтованим. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.03.2012 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 вказав, що приблизно в 2003-2004 роках він працював на ВАТ «Будмаш» на посаді головного інженера, та до його обов`язків входило: контролював охорону праці та виробничі процеси на підприємстві. Так ОСОБА_5 в той час працював на посаді слюсара по ремонту обладнання та виконуючи виробниче завдання отримав травму, а саме перелом руки. У зв`язку із цим було проведено розслідування безпеки праці та винесено рішення, яка викладено в Акті, який номер та від якого числа пригадати не можу. Вказане розслідування проводилось у відповідності до норм чинного на той час законодавства та жодні відомості не були сфабриковані. Окрім цього можу зазначити, що вказаний Акт був погоджений усіма іншими інстанціями. На підставі вказаного Акту ОСОБА_5 отримав грошову виплату за отримання виробничої травми. Свідок зазначив, що жодних порушень у процедурі щодо проведення розслідування нещасного випадку учасниками комісії, серед яких був я, допущено не було.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 вказав, що у 2003 році він працював начальником відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків. У 2003 році ОСОБА_5 отримав виробничу травму на ВАТ «Будмаш», за результатами чого було проведено розслідування та складено Акт про розслідування нещасного випадку. Вказаний акт було складено згідно норм чинного на той час законодавства. В подальшому була проведено перерозслідування органом Держпраці в області та винесено новий Акт про розслідування нещасного випадку, який став підставою для отримання ОСОБА_5 грошових коштів. Певний період часу ОСОБА_5 отримував страхові виплати, та не мав претензій. Вказаний акт не оскаржувався.

У своїх заявах та клопотаннях ОСОБА_5 не надає конкретних доказів неправдивості свідчень членів комісії. Він лише формально стверджує про підробку акту про нещасний випадок, та надання відносно нього не правдивих показань. Матеріали кримінального провадження свідчать, що його аргументи базуються виключно на незгоді з цим актом. Однак, під час досудового розслідування ці твердження були спростовані.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 384 КК України полягає у: 1) завідомо неправдивому показанні свідка чи потерпілого, 2) завідомо неправдивому висновку експерта, 3) завідомо неправильному перекладі.

Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони злочину є обстановка і час його вчинення. Вказані дії можуть вчинятися лише під час проведення дізнання, досудового слідства або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи тимчасовою спеціальною комісією ВР або в суді.

Показання це відомості про факти, які підлягають встановленню у кримінальній чи цивільній справі і мають важливе значення для правильного вирішення справи. Неправдивими є показання, в яких повністю або частково перекручені факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Завідомо неправдиві показання утворюють склад цього злочину, якщо вони дані уповноваженій на те особі, у встановленому законом порядку і належним чином процесуальне оформлені.

Висновок експерта це документ, складений в результаті дослідження експертом, якому в передбаченому процесуальним законодавством порядку було доручено провести експертизу і дати відповіді на поставлені перед ним запитання. Неправдивим є висновок експерта, в якому неправильно викладені або .перекручені факти чи зроблена завідомо неправильна їх оцінка.

Неправильний переклад полягає у перекрученні змісту усного чи письмового мовлення при перекладі з однієї мови на іншу документів, показань, промов, реплік учасників процесу. Неправильний переклад матиме місце і при замовчуванні перекладачем при здійсненні перекладу важливих фактичних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, вбачаються обґрунтовані підстави для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, у діях свідків та інших осіб, допитаних у межах досудового розслідування, адже надані свідчення ґрунтуються на фактичних обставинах, які вже були предметом судового розгляду, а відповідні акти про нещасний випадок були складені у відповідності до чинного законодавства та погоджені компетентними органами. Надані покази свідків є послідовними, взаємодоповнюючими, не суперечать одні одним та повністю узгоджуються з встановленими фактами при розгляді цивільних справ, а також фактами встановленими в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Окрім цього, 09.04.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215, за ч. 1 ст. 367 КК України, щодо того, що 24.05.2024 в чергову частину Калуського РВП через канцелярію надійшла ухвала Калуського міськрайонного суду від 22.05.2024 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ст. 367 КК України по факту службової недбалості, що виразилась у несумлінному ставленні членами комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003 на заводі ВАТ «Будмаш», внаслідок якого заявнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , спричинено виробничу травму. На думку заявника в ході розслідування нещасного випадку членами комісії внесено неправдиві відомості до Акту № 2 «Про нещасний випадок» з приводу ступеня втрати працездатності, що вплинуло на кваліфікацію травми як трудового каліцтва.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному правопорушенні, яке було об`єднано до кримінального провадження № 0000295, було встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово звертався до Калуського міськрайонного та Івано-Франківського окружного адміністративного суду, щодо скасування вище вказаного акту про нещасний випадок та визнання його недійсним та незаконним, однак позовні вимоги ОСОБА_5 про зобов`язання скласти новий акт та визнання попередніх актів і наказів про створення комісій недійсними, були судами відхилені. Також, слід вказати, що Калуським міськрайонним судом, рішенням від 20.04.2007 визнано, що у графі 9 акту №2 від 10.02.2005 року щодо перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння допущено неточність формулювання «не встановлювалось» слід замінити на «ні», оскільки відсутність медичного підтвердження тверезості не спростовує факту, що потерпілий був тверезим.

Таким чином, було перевірено вказаний Акт № 2 «Про нещасний випадок», на його дійсність та законність, за результатами чого, було виявлено лиш факт допущення не точності та спростовано факти, що вказують на його не дійсність та не законність, про що стверджував ОСОБА_5 .

Окрім цього, вказане вище підтверджується іншими доказами, як окремо та і у сукупності, зокрема:

- допитано в процесуальному статусі свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що 06.08.2003 року мала місце подія нещасного випадку на виробництві з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вона, як голова комісії, брала участь у його первинному розслідуванні. Свідок вказала, що комісія у встановленому порядку збирала пояснення очевидців, аналізувала медичні документи, а також дотримувалась вимог чинного на той час законодавства у сфері охорони праці. За результатами розслідування ОСОБА_5 було нараховано страхові виплати;

- допитано в процесуальному статусі свідка ОСОБА_7 , який вказав, що приблизно в 2003-2004 роках він працював на ВАТ «Будмаш» на посаді головного інженера, та до його обов`язків входило: контролював охорону праці та виробничі процеси на підприємстві. Так ОСОБА_5 в той час працював на посаді слюсара по ремонту обладнання та виконуючи виробниче завдання отримав травму, а саме перелом руки. У зв`язку із цим було проведено розслідування безпеки праці та винесено рішення, яка викладено в Акті, який номер та від якого числа пригадати не можу. Вказане розслідування проводилось у відповідності до норм чинного на той час законодавства та жодні відомості не були сфабриковані. Окрім цього можу зазначити, що вказаний Акт був погоджений усіма іншими інстанціями. На підставі вказаного Акту ОСОБА_5 отримав грошову виплату за отримання виробничої травми. Свідок зазначив, що жодних порушень у процедурі щодо проведення розслідування нещасного випадку учасниками комісії, серед яких був я, допущено не було;

- допитано в процесуальному статусі свідка ОСОБА_8 який вказав, що у 2003 році він працював начальником відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків. У 2003 році ОСОБА_5 отримав виробничу травму на ВАТ «Будмаш», за результатами чого було проведено розслідування та складено Акт про розслідування нещасного випадку. Вказаний акт було складено згідно норм чинного на той час законодавства. В подальшому була проведено пере розслідування органом Держпраці в області та винесено новий Акт про розслідування нещасного випадку, який став підставою для отримання ОСОБА_5 грошових коштів. Певний період часу ОСОБА_5 отримував страхові виплати, та не мав претензій. Вказаний акт не оскаржувався.

З об`єктивної сторони службову недбалість характеризує наявність трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаним діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових, обов`язків через несумлінне ставлення до них; 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі. Цей вид недбалості називають чистою бездіяльністю службова особа повністю не виконує свої обов`язки.

Неналежне виконання службових обов`язків це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби. Такий вид службової недбалості називають змішаною бездіяльністю, за якої службова особа виконує свої обов`язки неналежне, діє не до кінця, не вчиняє всіх очікуваних від неї дій.

Відповідальність за ст. 367 настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, іншими словами, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридичне був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Для кваліфікації злочину за ст. 367 КК діяння службової особи обов`язково повинно бути зумовлене її службовим становищем, а дії, які вона не виконала чи виконала неналежним чином, входили в коло її службових обов`язків. Тому невиконання або неналежне виконання не службових, а інших (наприклад, суто професійних) обов`язків не може розглядатися як службова недбалість і кваліфікується за наявності до того підстав за іншими нормами (наприклад, за статтями 131, 135, 139, 140 КК).

Не може бути застосована ст. 367 КК і тоді, коли несумлінне ставлення службової особи до виконання своїх службових обов`язків передбачено як самостійний склад злочину в спеціальних нормах КК (наприклад, статті 271, 287 КК).

Окрім цього, слід зазначити, що кваліфікуючою ознакою службової недбалості, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Вказана істотна шкода може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може (як враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру). Вказане узгоджується із правовою позицією виклеєною Верховним Судом України у постанові від 27 жовтня 2016 року N? 5-99 кс16.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 отримував страхові виплати, внаслідок нещасного випадку, що мав місце з ним, що у свою чергу виключає наявність у діях членів комісії, складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки:

немає даних про службову недбалість;

відсутні відомості про наявність причинно-наслідковий зв`язку між діями посадових осіб та такими наслідками;

наслідки у вигляді істотної шкоди не наступили.

Окрім цього, за ухвалою Калуського міськрайонного суду від 13.11.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000621, за ч. 1 ст. 366 КК України та №0000228, за ч. 1 ст. 272 КК України, щодо того, що внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт на виробництві йому було спричинено шкоду здоров`ю, а також те що членами комісії внесено неправдиві відомості до Акту № 2 «Про нещасний випадок».

В ході проведення досудового розслідування у вказаних кримінальних правопорушеннях, які було об`єднано до кримінального провадження № 0000295, було встановлено, що 19.05.2005 вироком Калуського міськрайонного суду з даного приводу засуджено ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 271 КК України.

В контексті справи ОСОБА_5 не встановлено, що характер його роботи чи процес, під час якого він отримав травму (ремонтне слюсарне обслуговування), підпадає під технічно класифіковані роботи з підвищеною небезпекою у значенні ст. 272 КК України.

У рішенні Калуського міськрайонного суду від 19.05.2005 йдеться саме про порушення вимог охорони праці, а не про конкретні технологічні правила безпеки робіт з підвищеною небезпекою.У даному випадку відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 272 КК України, оскільки: травмування відбулося не внаслідок порушення спеціальних технічних правил безпеки небезпечних робіт, а внаслідок неналежної організації охорони праці, що охоплюється ст. 271 КК України. За результатами цієї перевірки було порушено кримінальну справу проти посадової особи ВАТ Калуський завод будівельних машин ОСОБА_9 та вироком Калуського міськрайонного суду його засуджено за ч. 1 ст. 271 КК України.

У матеріалах справ (зокрема актах, судових рішеннях, свідченнях) відсутні вказівки на вибухи, вогонь, електроустановки, небезпечні речовини, що характерно для 272-ї статті.

Сам ОСОБА_5 неодноразово оскаржував дії підприємства саме як такі, що порушили охорону праці, а не спеціальні технологічні інструкції небезпечних робіт.

У ході проведення досудового розслідування здійснено відповідний комплекс слідчих (розшукових) дій, спрямованих на повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки, однак підстав для повідомлення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 272 КК України, не встановлено.

В ході проведення досудового розслідування речових доказів не було.

Заходи забезпечення, які б потребували вирішенню під час судового розгляду клопотання, у кримінальному провадженні відсутні.

Потерпілих від кримінальних правопорушень не встановлено.

Враховуючи те, що кримінальні правопорушення, передбаченіч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 272 КК України є кримінальними правопорушеннями, строк притягнення до кримінальної відповідальності за яке відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 5 років, а з моменту вчинення кримінального правопорушення в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000295 від 25.05.2024 минуло понад 5 років, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить задоволити.

Представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що справді строк притягнення до кримінальної відповідальності з моменту вчинення кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні минув, при вирішенні клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши клопотання з долученими до нього матеріалами, а також ознайомившись з матеріалами кримінального провадження вважає наступне.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно п. 1-1 ч. 2 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження здійснюється судом за клопотанням прокурора, поданого в порядку п. 4 ч.4 ст. 284 КПК України, з підстав, передбачених п. 3-1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 272 КК України, законом України про кримінальну відповідальність не віднесене до тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя чи здоров`я особи або злочинів, за які згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно п. 3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 4) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Враховуючи, що під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено, строки притягнення до кримінальної відповідальності минули, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло понад 5 років, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0000295 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч.1 ст. 384 та ч. 1 ст. 272 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Закрити кримінальне провадження № 0000295 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч.1 ст. 384 та ч. 1 ст. 272 КК України на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Матеріали кримінального провадження № 0000295 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч.1 ст. 384 та ч. 1 ст. 272 КК України повернути на зберігання до Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду .

Суддя: