Провадження №: 1-кс/336/530/2025
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000881 від 09.06.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2018 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України строком на 3 роки; вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2020 року за ст. 125 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 71,72 КК України до 2 років 6 місяців 25 днів позбавлення волі, підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчих перебуває кримінальне провадження № 0000881від 07.06.2025 року, за яким ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 08.06.2025 року приблизно о 21.30 годині, перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесла ОСОБА_6 один удар ножем в область черевної порожнини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді відкритої рани черевної стінки, колото-різаної рани передньої черевної стінки, яка проникає у черевну порожнину з ушкодженням ділянки тонкої кишки, брижі тонкої кишки, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Дії ОСОБА_5 на цей час кваліфіковані за ст. 121 ч. 1 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована, тож може ухилятись від органів слідства. При цьому їй відомо місце проживання потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, тож не виключена можливість протиправного впливу на них.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, що підтверджується показаннями свідків та самої підозрюваної. При цьому прокурор наголосив, що ОСОБА_5 прийшла до помешкання своїх сусідів, учинила сварку, в ході якої і нанесла потерпілому тілесні ушкодження. Наразі потерпілий, який є військовослужбовцем та перебував у відпустці, знаходиться у лікарні в непритомному стані внаслідок тяжкості заподіяних ушкоджень.

Захисник та підозрювана заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на можливість обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Підозрювана вказувала, що у неї були конфліктні стосунки із сусідами, тому вона і прийшла того вечора до них, водночас умислу на спричиненні тілесних ушкоджень не мала, діяла в межах самозахисту від дій потерпілого, який вдарив її по голові. Також додала, що з місць позбавлення волі звільнилась у квітні 2024 року, офіційно не працевлаштована, житла на праві власності не має, натомість має двох неповнолітніх дітей, які наразі перебувають у тітки. Крім того. ОСОБА_5 вказала, що іноді вживає метадон.

При дослідженні доданих до клопотання матеріалів слідчим суддею досліджені копії протоколів допиту свідків, протокол затримання особи, протокол огляду місця події, тощо.

Досліджені докази надають підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

09.06.2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Мюррей проти Сполученого Королівства" ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При оцінці наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 177 ч. 1 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В даному випадку слідчому судді були представлені докази, які свідчать про обґрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри, а саме протокол огляду місця події, протоколи допиту свідків, протокол допиту підозрюваної, тощо.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 раніше судима за скоєння кримінальних правопорушень, зокрема і за ст. 125 ч. 1 КК України, тобто кримінальному правопорушенні, яке пов`язане із спричиненням тілесних ушкоджень особі, з місць позбавлення волі вона звільнилась лише рік тому, та з того часу на роботу офіційно не влаштувалась.

Твердження ОСОБА_5 щодо наявності на її утриманні двох неповнолітніх дітей документально не підтверджені, адже копій свідоцтв про народження дітей стороною захисту не представлено.

Крім того, з пояснень ОСОБА_5 вбачається, що діти її 2014 року народження та 2017 року народження, між тим як ОСОБА_5 відбувала покарання у виді позбавлення волі до квітня 2024 року, тож наразі немає підстав вважати, що діти можуть залишитись без належного нагляду.

Крім того, у разі представлення таких доказів, сторона захисту не позбавлена можливості звернутись із клопотання про зміну запобіжного заходу.

ОСОБА_5 не надала жодних доказів на підтвердження наявності у неї стійких соціальних зв?язків або житла, де б вона мала змогу постійно проживати, у зв?язку з чим безумовно наявний ризик переховування від слідства та суду, а рівно і впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Виключно наявність у ОСОБА_5 реєстрації за відповідною адресою, сама по собі не надає законних підстав для користування вказаним житлом та постійного там проживання, а доказів на підтвердження того, кому на праві власності належить квартира, слідчому судді не надано, що у свою чергу позбавляє можливості з?ясувати наявність згоди власника квартири на проживання там підозрюваної.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У підозрюваної наразі відсутні будь-які легальні джерела доходу, вона не підтвердила наявності стійких соціальних зв?язків чи майна, тож в даному випадку, враховуючи воєнні дії на території України, наявний високий ризик переховування від слідства чи суду.

На переконання слідчого судді, усе вищевикладене у своїй сукупності є достатньою підставою вважати, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах первісного строку досудового розслідування.

Також слідчим суддею визначається розмір застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000881 від 09.06.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 серпня 2025 року.

Ухвала суду діє до 06 серпня 2025 року.

Визначити розмір застави у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі у 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

У разі внесення суми застави підозрюваним або іншою особою та надання документу, що це підтверджує, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладаються обов?язки:

прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи в залежності від стадії кримінального провадження.

Попередити заставодавця, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1