Провадження № 1-в/761/190/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгорода рф, громадянина Азербайджану, який здобув середню спеціальну освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що 05.12.2023 вироком Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строку 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Так, з 30.07.2024 заявник перебуває на обліку у Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Однак, 09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим Законом внесені зміни у розмежування адміністративного та кримінального правопорушення проти власності. Так, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у 2024 році - до 3028 грн.; у 2023 - до 2684 грн.; у 2022 - до 2481 грн.), настає відповідальність за статтею 51 КУпАП.

Враховуючи внесені до чинного кримінального законодавства зміни, ОСОБА_2 просить суд звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023 року.

Засаджений ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового засідання на електронну адресу суду скерував заяву, в якій просив скероване раніше клопотання розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового засідання через канцелярію суду скерував заяву, в якій просив розглядати клопотання ОСОБА_2 без його участі, водночас, просив відмовити у його задоволенні з огляду на той факт, що вартість майна, яке ОСОБА_2 намагався викрасти, перевищує встановлений законом розмір завданої шкоди, а відтак, за вчинене останнім діяння передбачена саме кримінальна відповідальність.

Ретельно дослідивши клопотання ОСОБА_2 та долучений до нього вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023, проаналізувавши викладене у скерованих до суду сторонами письмових заявах, суд прийшов до таких висновків.

Так, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У свою чергу, приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає за доцільне першочергово вирішити питання щодо підсудності поданого засудженим ОСОБА_2 клопотання про звільнення його від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України Шевченківському районному суду м. Києва.

Як вбачається зі змісту клопотання, ОСОБА_2 з 30.07.2024 перебуває на обліку у Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, відтак, вказана установа, яка розташована на території Шевченківського району м. Києва, є місцем виконання вироку, яким останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням, з моменту набрання ним законної сили.

У відповідності до положень ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Так, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023 ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки.

У відповідності до положень ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Враховуючи вищенаведене, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023 набрав законної сили 05.01.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, враховуючи, що остаточне рішення у справі №752/22613/23 набрало законної сили 05.01.2024, при цьому, за таким вироком ОСОБА_2 засуджено до покарання у виді позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням, місцем виконання якого є Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києва та Київській області, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, а відтак, територіально знаходиться у Шевченківському районі м. Києва, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення його від покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, та вважає за можливе розглянути його по суті.

Як встановлено у ході судового розгляду, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023 ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання позбавлення волі на строк 5 років. Водночас, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 3 роки.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У той же час, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В силу ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесені зміни у розмежування адміністративного та кримінального правопорушення проти власності.

Отже, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у 2024 році - до 3028 грн.; у 2023 - до 2684 грн.; у 2022 - до 2481 грн.), настає відповідальність за статтею 51 КУпАП.

У свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

У свою чергу, зі змісту вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023 вбачається, що за епізодом 10.10.2023 сума викраденого ОСОБА_5 майна становить 2690 грн. 68 коп. Відтак, ОСОБА_2 скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено, що станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2023 році становив 2684 коп. 00 коп.

Враховуючи те, що вартість майна, замах на викрадення якого було здійснено ОСОБА_2 , станом на день вчинення кримінального правопорушення - 10.10.2023 становила 2690 грн. 00 коп., тобто ця сума є більшою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме більшою за 2684 грн. 00 коп., то суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 10.10.2023 вчинив саме кримінальне правопорушення, яке охоплюється диспозицією ст. 185 КК України, та відповідно до внесених у Законі змін не підпадає під декриміналізацію.

З огляду на наведене, клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі встановленням іспитового строку на 3 роки, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 369-372, 377, 532-534, 537, 539 КПК України, ст. 1-5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 58 Конституції України, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2023 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 К України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 25 квітня 2025 року о 10 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_1