печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАМ», про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2024, в рамках кримінального провадження №0000692 від 27.03.2024, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАМ» в порядку ст. 174 КПК України в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2024, в рамках кримінального провадження №0000692 на нежитлове приміщення, загальною площею 1080,5 (кв.м):, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на теперішній час власником нежитлового приміщення за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАМ», в свою чергу останні не мають відношення до розслідуваного кримінального провадження, разом з тим. посадові особи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАМ» не є підозрюваним та/або обвинуваченим.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Слідчими слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000692 від 27.03.2024.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2024 справа № 757/15653/24-к, в рамках вищезазначеного кримінального провадження накладено арешт, із забороною розпорядження та відчуження, на майно підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 1080,5 (кв.м):, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2024 вбачається, що підставами накладення арешту на грошові кошти є забезпечення кримінального провадження, а саме забезпечення можливої конфіскації майна.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Так, слідчим суддею встановлено, що 18.06.2021 між АТ «Укрбудінвестбанк» (Кредитодавець) та ТОВ «ФК «Конверсія» (Позичальник) було укладено кредитний договір №LV/U/03-2-0046, відповідно до якого Позичальнику відкривто відновлювану, відкличну, траншеву кредитну лінію,

Відповідно до п. 2.1, 2.3 кредитного договору №LV/U/03-2-0046 від 18.06.2021 ліміт кредитної лінії встановлюється у сумі - 800 000,00 доларів США в день підписання цього договору. Кредитні кошти надаються на поповнення обігових коштів. Строк користування кредитною лінією з 18.06.2021 по 17.06.2022.

22.06.2021 між АТ «Укрбудінвестбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором № LV/U/03-2-0046 від 18.06.2021, укладеним між Позичальником та Іпотекодержателем, а також договорів про внесення змін та доповнень, що укладені до нього, та які можуть бути укладені в майбутньому, відповідно до умов якого Позичальник зобов`язаний повернути Іпотекодержателю в кінцевий строк до 17.06.2022 включно кредит у сумі - 800 000,00 доларів США, сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі - 9 % річних, сплачувати комісійні (одноразові та щомісячні) винагороди, передбачені умовами кредитного договору, сплачувати проценти за понадстрокове користування кредитом тощо.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 договору іпотеки від 22.06.2021 в забезпечення виконання зобов`язань, вказаних у п.1.1. цього договору, Іпотекодавець передає в іпотеку наступні об`єкти нерухомості (предмет іпотеки): нежитлове приміщення (номер - апартаменти з кухнею) №107, загальною площею 1080,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107 . Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.01.2020 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 35040267, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 196350715, дата та час формування: 15.01.2020 11:52:01.

31.01.2025 року між АТ «Укрбудінвестбанк» в особі уповноваженої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_5 та ТОВ «ФК «ІНКАМ» ( ) було укладено Договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржника ТОВ «ФК «КОНВЕРСІЯ» та право вимоги до іпотекодавця ОСОБА_4 , за яким статус іпотекодержателя набуло ТОВ «ФК «ІНКАМ».

Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Однак згідно п. 7 ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку", за умови що інші обтяження (крім заборони відчуження, накладеної відповідно до Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України") на передане в іпотеку майно зареєстровано після державної реєстрації іпотеки;

У зв`язку з невиконанням ТОВ «ФК «Конверсія» (Позичальник) зобов`язань за кредитним договором №LV/U/03-2-0046, у відповідності до ст.ст. 33, 37 ЗУ «Про іпотеку» ТОВ «ФК «ІНКАМ» було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 22.06.2021.

Так 20.05.2025 право власності на нежитлове приміщення, нежитлові приміщення (номер-апартаменти з кухнею) № 107 загальною площею 1080,5 кв.м., основною площею 479,9 кв.м. за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3 зареєстровано за ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАМ», , в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи вищевикладене, арешт накладений на нежитлове приміщення, загальною площею 1080,5 (кв.м):, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2024 справа № 757/15653/24-к грубо порушує права власника ТОВ «ФК «ІНКАМ» гарантовані Конституцією України, та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, накладений необґрунтовано, без достатніх правових підстав, та на теперішній час у застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАМ», про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2024, в рамках кримінального провадження №0000692 від 27.03.2024 - задовольнити.

Скасувати арешт в частині, заборони розпорядження та відчуження, накладеного ухвалою Печерського районного суду від 08.04.2024, а саме на:

- нежитлове приміщення, загальною площею 1080,5 (кв.м):, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/3, приміщення 107.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1