печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000029 від 09.01.2025 - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000029 від 09.01.2025 - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 09.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ст. 368-5, ч. 1 ст. 366-2, ч. 3 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

З указаних матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у період дії воєнного стану, перевищуючи свої службові повноваження, налагодив механізм отримання коштів за сприяння в ухиленні від призову за мобілізацією, після чого ним особисто та за його вказівкою придбано ряд нерухомого майна та транспортних засобів, які вподальшому зареєстровані на членів сім`ї та близьких осіб.

Крім того, згідно зазначених матеріалів, ОСОБА_4 умисно вніс завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» за 2023 рік.

Також згідно матеріалів, син ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , будучи заступником начальника - начальником відділу рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно вніс завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» за 2023 рік.

Згідно зазначених в матеріалах ГОУ ДБР відомостей, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 та за його дорученням, членами сім`ї та близькими особами придбано й зареєстровано на них наступне майно, щодо якого він може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, тобто набуто активи, вартість яких перевищує їх законні доходи, а саме:

18.08.2022 ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_4 ) набула частку (дарування) у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

31.08.2022 ОСОБА_6 придбала стояночне місце НОМЕР_12, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 34 228 грн.;

07.10.2022 ОСОБА_7 (тесть ОСОБА_4 ) придбав автомобіль MERCEDES-BENZ GLS 350, номерний знак: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , вартістю 2 940 000 грн.;

08.10.2022 ОСОБА_8 (брат дружини) придбав автомобіль придбав автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , вартістю 440 000 грн.;

20.10.2022 ОСОБА_6 придбала автомобіль NISSAN VERSA, 2015 року випуску, д.н.з.: НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , вартістю 250 000 грн.;

21.12.2022 видано довіреність ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою уповноважено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювати розпорядження транспортним засобом Mercedes-Benz GLS 580, 2020 року випуску (згідно розміщеної інформації на «auto.ria», вартість автомобіля відповідно до оголошення становила 116 900 доларів - 4 909 800 гривень), зазначений транспортний засіб проданий ОСОБА_5 ;

15.02.2023 ОСОБА_10 (дружина брата) придбала квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 2 198 189 гривень;

16.02.2023 ОСОБА_11 (матір ОСОБА_4 ) придбала квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 1 229 000 гривень;

05.04.2023 ОСОБА_8 придбав квартиру АДРЕСА_5 , вартістю 5 510 000 грн.;

05.04.2023 ОСОБА_8 придбав нежитлове приміщення НОМЕР_13, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 16 600 грн.;

05.04.2023 ОСОБА_8 придбав машиномісце № НОМЕР_7 , розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 49 700 грн.

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 користується з початку 2024 по теперішній час автомобілем AUDI Q7, 2017 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_8 , VIN: НОМЕР_9 , власником якого є ОСОБА_12 , однак жодних відомостей в Деклараціях не відображено.

Відповідно до наявних даних, ОСОБА_4 , з метою легалізації доходу, одержаного злочинним шляхом, здійснює оформлення права власності на нерухоме майно на третіх осіб, а саме на ОСОБА_13 , 28.05.2021 зареєстровано апартаменти № НОМЕР_14 двоповерхового зблокованого дачного котеджу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , після чого 17.08.2021 ОСОБА_13 укладено договори пайової участі у будівництві квартири та паркомісця, розташованих у житловому комплексі «ЕЛЛАДА» за адресою: АДРЕСА_8 .

Також, в указаному житловому комплексі на тестя - ОСОБА_7 оформлено майнові права на машиномісце (паркомісце), а на тещу ОСОБА_14 оформлено майнові права на квартиру.

Встановлено, що право власності та майнові права оформляються на друга родини ОСОБА_13 , так як ОСОБА_4 до 11.10.2022 був директором ПП «ЖСЦ «СОНЯЧНИЙ», засновником якого є ОСОБА_15 (близький друг ОСОБА_5 ), який в свою чергу є чоловіком ОСОБА_13 .

Також з матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 , під час перебування останнього на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з членами сім`ї та близькими особами, в період 2022-2023 років, організували набуття, володіння, використання та розпорядження грошовими коштами, транспортними засобами та нерухомим майно, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, на загальну суму понад 20 млн.грн., шляхом здійснення фінансових операцій, вчинення правочинів з таким майном, переміщення, зміни форми (перетворення) такого майна, а також організували вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна, права на таке майно та джерел його походження, достеменно знаючи, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю одержано злочинним шляхом, вчинене організованою групою.

25.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2025, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_9 , виявлено та вилучено у ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung S23» IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , який останній ховав за резинкою нижньої білизни та доступу до телефона не надавав.

В порядку КПК України проведено огляд мобільного телефону «Samsung S23» IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , в ході якого установлено, що на ньому зберігаються документи та інформація, які зберегли на собі сліди кримінальних правопорушень, а також містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі виявлеено, що історію чатів у месенджерах очищено.

Слідчим прийнято рішення у формі постанови про визнання речовим доказом мобільного телефону «Samsung S23» IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , який може бути використаний як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування призначено судову комп`ютерно - технічну експертизу, та об`єктом дослідження якої є зазначений мобільний телефон «Samsung S23» IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 .

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Samsung S23» IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , володільцем та користувачем якого є ОСОБА_8 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1