н/п 1-кс/490/3137/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5864/25
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

28 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000584 від 20 липня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 21.07.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та який на момент ДТП перебував у безпосередньому її користуванні, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Зазначив, що власник майна загинув та просив про розгляд справи за його відсутності.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у їх відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000584 від 20 липня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, 20.07.2025, близько 16:43 години, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz S 320 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 (за попередніми відомостями, в стані алкогольного сп`яніння), та рухаючись по проїжджій частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в межах села Ракове Вознесенського району Миколаївської області, в напрямку від міста Вознесенськ до міста Миколаєва, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась попереду водія ОСОБА_5 , тобто в попутному з ним напрямку. Внаслідок вказаної ДТП водій автомобіля марки "Audi Q3", ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, з якими у вкрай тяжкому стані доставлена до КНП "Вознесенська міська багатопрофільна лікарня" Вознесенської міської ради, де того ж дня, о 21:50 годині, померла у приміщенні реанімаційного відділення.

Так, 21.07.2025 під час огляду місця події, проведеного на проїжджій частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в межах села Ракове Вознесенського району Миколаївської області, виявлено та вилучено транспортні засоби, на яких мались пошкодження механічного характеру та слідова інформація, що має значення для вказаного кримінального провадження, а саме: автомобіль марки «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серія НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 5141 від 05.07.2023, належить ОСОБА_4 , зареєстровано за адресою: Миколаївська область, Вознесенський району, м. Вознесенськ, вул. Крупська, 234. На момент ДТП даний транспортний засіб перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_6 .

21.07.2025 під час огляду місця події, проведеного на проїжджій частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в межах села Ракове Вознесенського району Миколаївської області, виявлено та вилучено транспортні засоби, на яких мались пошкодження механічного характеру та слідова інформація, що має значення для вказаного кримінального провадження.

Постановою слідчого вказане майно, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

При цьому слідчий суддя наголошує, що згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22, ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Тобто, уразі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 21.07.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та який на момент ДТП перебував у безпосередньому її користуванні, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1