Справа № 138/1667/25
Провадження №:1-кп/138/188/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000153 від 28.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барок Барського району Вінницької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер , тел. НОМЕР_2 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2025 року, близько 10 години 46 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по вул. Коцюбинського в м. Могилів-Подільський Вінницької області, в світлу пору доби, по сухому, чистому дорожньому покритті, яке складається з двох смуг руху, по одній смузі у кожному напрямку, в момент здійснення маневру виїзду на головну дорогу проспект Незалежності на перехресті, що розташоване напроти будинку № 16 по проспекту Незалежності у м. Могилів-Подільському Вінницької області, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій ОСОБА_4 ,, який рухався другорядною дорогою, не надав перевагу у русі транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі та допустив зіткнення з мотоциклом марки «LifanLF 175-2E» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 та пасажиром ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 та п.п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно яких передбачено, що воді повинен дати дорогу транспортним засобом, що під`їжджають до нерегульованого перехресті по головній дорозі, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Під час дорожньо-транспортної пригоди, в результаті порушення водієм автомобіля ОСОБА_4 вимог дорожнього знаку 2.1 та п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху травмовано мотоцикліста ОСОБА_6 та пасажира мотоцикла ОСОБА_7 , які отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому правої великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням та заходженням відламків по довжині, закритий перелом 4-ої плесневої кістки без зміщення відламків, множинні садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя під час заподіяння. ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням та заходженням відламків по довжині, множинні садна верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться в своїй сукупності до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та які такі, що спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні і не являються небезпечними для життя під час заподіяння.

Порушення водієм автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_4 вимог дорожнього знаку 2.1 та п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, яке заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати. Доповнив, що потерпілим шкода ним повністю відшкодована.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, подали письмові заяви, в яких просять розглядати кримінальне провадження у їх відсутність, будь-яких претензій до обвинуваченого у них немає.

Оскільки обвинувачений, захисник та прокурор погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно обставин справи, які ніким не оспорюються, правильно розуміючи зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, стосуються речових доказів та досудової доповіді. Перед цим учасникам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми протиправними та винними діями скоїв суспільно небезпечне діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, яке заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, пенсіонер, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, за психіатричною допомогою не звертався.

Обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а також похилий вік обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання останнього судом не встановлено.

На підставі викладеного, беручи до уваги досудову доповідь, в якій зазначено про низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого все ж можливе в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України, якщо останній протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України, початок іспитового строку необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, зважаючи на похилий вік останнього та необхідність використання ним автомобіля для пересування, в тому числі до лікарні, а також те, що особа вперше притягується до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 17.08.2025 включно, однак прокурор клопотала про його скасування, з огляду на позитивну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , суд вважає, що його необхідно скасувати.

Згідно ст. 122, 124, 174 ч. 4 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вилучене майно.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 12, ч. 2 ст. 15, 63, 65-67, 75, 76, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 165 КВК України, ст. 349 ч. 3, 368-370, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 15 липня 2025 року.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 скасувати.

Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 19 610 (дев`ятнадцять тисяч шістсот десять) гривень 80 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (стягувач - Вінницький НДЕКЦ, що розташований за адресою: вул. Порика, 8 м. Вінниця, 21021).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області від 02.04.2025 на:

- автомобіль марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , користувачем якого є ОСОБА_4 , переданий йому на зберігання, залишивши його останньому;

- мотоцикл марки «Lifan LF 175-2E», д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 та знаходиться у нього на зберіганні, залишивши його останньому.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, надіслати потерпілим.

Суддя ОСОБА_1