ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1559/25 Справа № 188/564/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року за ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тиранове Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, не маючого неповнолітніх дітей, раніше судимого:

- 25.02.2016р. Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська невідбутий строк покарання замінено на обмеження волі, звільнений 10.08.2018р. на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2018 року умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 18 днів;

- 15.11.2021р. Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021р. остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення років 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання, тобто з 13.03.2023р.

Кримінальне провадження № 0000038 від 15.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, закрито в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 , працюючи відповідно до наказу № 48п-1 від 22.02.2022р. водієм навантажувача в Товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Нібас» та являючись, відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.02.2022р., матеріально-відповідальною особою за збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, у тому числі паливно-мастильних матеріалів, привласнив майно, що належить ТОВ АФ «Нібас», спричинивши останньому шкоду на загальну суму 1 900, 4 грн. при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_7 , 31.01.2023р. близько 19:00 години (точний час в ході судового розгляду не встановлений), перебуваючи в гаражі на території ТОВ АФ «Нібас», що розташований за адресою: вул. Польова, 130 в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, злив з бака навантажувача 40 літрів дизельного палива марки «Євро», яке згідно договору про повну матеріальну відповідальність ввірене йому ТОВ АФ «Нібас», таким чином повторно, в умовах воєнного стану привласнив 40 літрів дизельного палива марки «Євро», вартістю 1 900, 4 грн., з розрахунку, що вартість 1 л дизельного палива марки «Євро» становить 47, 51 грн.

Дизельне паливо ОСОБА_7 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , у період часу з 1 по 10 лютого 2023р. (точні дата та час в ході судового розгляду не встановлені), керуючись корисливими намірами з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з території 6-го складу ТОВ АФ «Нібас», що розташований за адресою: вул. Шкільна в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, скориставшись тим, що навколо нікого немає, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, повторно, викрав металобрухт, а саме: десять металевих решіток, металеву рельсу довжиною 2 м та два шахтних швелера довжиною по 2,4 м кожний, спостерігає, в умовах воєнного стану, повторно, викрав металобрухт, а саме: десять металевих решіток, металеву рельсу довжиною 2 м та два шахтних швелера довжиною по 2,4 м кожний, загальною вагою 698 кг, чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ АФ «Нібас» на суму 3 490 грн., із розрахунку, що 1 кг металобрухту коштує 5, 00 грн.

Викрадене ОСОБА_7 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ТОВ АФ «Нібас» матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану та привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року за ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм ч. 1 ст. 370, ч. ч. 1, 2 ст. 369, ч. 2 ст. 373 КПК України, оскільки за результатами судового розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 одним судовим рішенням у формі вироку, прийнято два різних процесуальних рішення як про визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, так і про закриття кримінального провадження, в частині обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що призвело істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, колегія судів вважає, що вони заслуговують на увагу.

У п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту статті 369 КПК України вбачається, що у формі вироку викладається судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, тоді як судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляд суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000038 від 15.02.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України.

У вказаному провадженні ОСОБА_10 інкриміновано, зокрема вчинення 2023 року ч. 4 ст. 191 КК, а саме привласнив чуже майно на суму 1900,4 грн.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 191 КК України, у 2023 році становила 2684 гривні.

Враховуючи те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 становила 1900,4 грн., а відтак на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Однак, за наслідками розгляду вказаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України суд постановив лише один процесуальний документ у формі вироку, в якому одночасно виклав рішення в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто вирішив обвинувачення по суті, та рішення про закриття кримінального провадження №0000038 від 15.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, хоча відповідно до ч. 2 ст. 369 КПК України мав би прийняти рішення про закриття провадження у формі ухвали.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню.

А тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року за ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

В іншій частині вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3