Провадження №1-кп/712/49/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005170 від 22.06.2017 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Лермонтово, Гугарського району, Вірменія, вірменина, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово непрацюючого, одруженого, немаючого на утриманні дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_8 в невстановлений час 01.02.2001, перебуваючи на територіїс.Лермонтово, Лорійської області республіки Вірменія, отримав від свого батька ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які були подаровані ОСОБА_10 на користь неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для купівлі житла в м. Черкаси на Україні.

Виконуючи волю довірителя, ОСОБА_8 07.05.2001 уклав, в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , договір про участь у дольовому фінансуванні будівництва приміщення, а саме - квартири АДРЕСА_2 , - трикімнатної квартири, загальною площею 102,7 кв.м., житловою площею 59,6 кв. м., з приватною фірмою «ЛЕСКО», попередньо сплативши за неї подаровані дідом онуку кошти.

Після завершення будівництва будинку та отримання документів на оформлення права власності на нього, ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою неповнолітнього сина, заснованою на родинних зв`язках, 13.12.2001 незаконно оформив на себе свідоцтво про право власності на вказане житло.

В подальшому, 27.12.2007, ОСОБА_8 , скориставшись даним свідоцтвом, здобутим незаконним шляхом та правом розпоряджатися нерухомим майном, усвідомлюючи, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , йому не належить, та в разі непогашення кредиту вказана квартира може бути реалізована в рахунок погашення заборгованості перед банком, перебуваючи в приміщенні Черкаської філії ПАТ «ОТП Банк», що по вул. Лазарева, 6, в м. Черкаси, уклав договір іпотеки №РМ-SMEF 00/075/2007/2 з юридичною особою - ЗАТ «ОТП Банк», чітко зазначивши у ньому трикімнатну квартиру загальною площею 102,7 кв. м., житловою площею 59,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якості предмету іпотеки з метою забезпечення виконання ним своїх боргових зобов`язань.

ОСОБА_8 взятий кредит не погасив та грошові кошти, котрі він винен банку «ОТП Банк» - не повернув, і розпорядився ними на свій розсуд, в результаті чого заставне майно, а саме, вищезазначене житло, було передано на реалізацію в інтересах банку, що позбавило потерпілого ОСОБА_7 будь-яких прав на вказану квартиру.

В результаті умисних дій, шляхом зловживання довірою свого сина, ОСОБА_8 використав довірливі відносини, що склалися між ними та засновані на родинних зв`язках, незаконно привласнив квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість котрої на теперішній час, згідно висновку будівельно-технічної експертизи №863/17-23 від 14.09.2017 складає 1513900 (один мільйон п`ятсот тринадцять тисяч дев`ятсот) гривень 70 коп., неправомірно розпорядившись нею як своєю власною всупереч інтересам її законного власника - потерпілого ОСОБА_7 , тим самим завдавши йому шкоди в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , заявила клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, в порядку ст.49 КК України. Захисник вказує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненому в грудні 2007 року, відтак, з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше 17 років.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 просив закрити кримінальне провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Прокурор зазначила, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , було закінчене 27.12.2007, оскільки його дії та умисел охоплювали не лише привласнення майнових прав на квартиру, що мали місце 13.12.2001, а й заволодіння грошовими коштами шляхом передачі квартири в іпотеку, що було 27.12.2007. Станом на 30.06.2025 з часу вчинення злочину минуло більше ніж 17 років і 6 місяців.

Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого та цивільного позивача АТ «ОТП Банк» ОСОБА_11 до суду скерував клопотання від 04.04.2025 про розгляд справи без його участі, вказавши, що нині банк не має майнових вимог до ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п.5 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За змістом ст.ст.284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 (провадження №13-47кс20) звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння

Як вище зазначено, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.4 ст.190 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 (в редакції КК України, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених в постанові від 02.02.2023 у справі №735/1121/20, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

З обвинувального акта вбачається, що кримінальне правопорушення було закінчене 27.12.2007, оскільки дії та умисел ОСОБА_8 охоплювали не лише привласнення майнових прав на квартиру, що мало місце 13.12.2001, а й заволодіння грошовими коштами банку шляхом укладення кредитного договору та передачі квартири в іпотеку. Таким чином, з моменту закінчення злочину до дня винесення вироку минуло більше 17 років. Обставини щодо вчинення обвинуваченим нового злочину не встановлено.

Під час судового провадження ухвалою суду від 12.04.2021 оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_8 , який переховувався від суду; провадження у справі №712/12474/17 зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно з рапортом старшого оперуповноваженого ВКР ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 від 18.02.2025, було розшукано ОСОБА_8 , за ухвалою суду від 12.04.2021, та доставлено до Соснівського районного суду м.Черкаси. 01.04.2025 поновлено судове провадження, у зв`язку з розшуком обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, на даний час сплинув загальний п`ятнадцятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого ОСОБА_8 на закриття кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття щодо нього кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

В силу вимог ст.129 КПК України суд вирішує цивільний позов у кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

В клопотанні від 04.04.2025 представник потерпілого та цивільного позивача АТ «ОТП Банк» ОСОБА_11 вказує, що банк не має майнових вимог до ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду цивільного позову АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 по справі № 203/241/17 (провадження №51-4251кмо21) , якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Відтак, процесуальні витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 2376 гривень необхідно віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.12, 44, 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.288 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005170 від 22.06.2017, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, - закрити.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 2376 (дві тисячі триста сімдесят шість) гривень віднести на рахунок держави.

Цивільний позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду

Речові докази у кримінальному провадженні:

- житло за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_13 , - залишити за належністю власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3