Справа № 375/1339/25
Провадження № 1-кп/375/155/25
УХВАЛА

04 серпня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000112 від 06.04.2025 ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Першотравневе Білоцерківського району Київської області, українця, громадянин України, учня ДПТНЗ «Рокитнянський професійний ліцей», не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше не судимого в порядку ст.89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст.289, ч. 2 ст. 289, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 02.06.2025 до Рокитнянського районного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000112 від 06.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст.289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч.4 ст.185 КК України.

На даний час ризики переховування та вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків не зменшилися, а тому є потреба у продовженні запобіжного заходу, який раніше був застосований до обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав посилаючись на достатність доказів, підтверджуючих обґрунтованість підозри, та існування передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. ОСОБА_5 вказував на те, що він усвідомив протиправність своїх дій, просив не позбавляти його волі.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 має психічні розлади, в умовах СІЗО обвинувачений не зможе лікуватися. Просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою суду від 12.06.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, за адресою: вулиця Дегтярівська, 13, м. Київ, - по 10 серпня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування, суду або незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій, не перестала існувати і на даний час.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та судом враховано тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, санкцією яких передбачено позбавлення волі на строк до 8 років, що може бути мотивом для обвинувачуваного переховуватися від органу досудового розслідування і суду.

Судом також враховано, що в силу ст. 89 КК України ОСОБА_5 раніше не судимий.

З урахуванням наявності обвинувачення у вчиненні ряду умисних кримінальних правопорушень, та обгрунтованою підозрою у повторному вчиненні злочину, суд вважає наявним ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Судом оцінено сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховано: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України; наявність обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст.289, ч. 2 ст. 289, ч.4 ст.185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому (позбавлення волі на строк до 8 років); дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 двічі застосовувалися запобіжні заходи у виді домашнього арешту, відповідно до ухвал слідчого судді, з 08.04.2025 по 31.05.2025, з 18.04.2025 по 17.06.2025.

Судом також враховано, що ОСОБА_5 у період дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Тому вірогідність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , про які вказує прокурор, є досить високою.

Згідно з ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими.

Також судом не встановлено та доказами не підтверджено того, що ОСОБА_5 проходить лікування або отримує лікарські препарати, яку в умовах ізоляції неможливо отримати, чи пройти лікування.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час свідки по кримінальному провадженню ще не допитань, а тому ризик впливу на них з боку обвинуваченого ще залишається.

Враховуючи вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у період застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд не вбачає можливості застосувати до обвинуваченого, не зважаючи на його неповнолітній вік, більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Адже тільки цей запобіжний захід, враховуючи поведінку ОСОБА_5 , буде необхідним для уникнення ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Щодо можливості встановлення застави

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

При визначенні розміру застави, судом враховано положення ст. 182 КПК України, а саме обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, який ніде не працює, навчається, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та вважає за доцільне визначити заставу у межах 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання неповнолітнім обвинуваченим процесуальних обов`язків, і є таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст.ст.178,182,183 КПК України.

Крім того, у зв`язку із неявкою свідків розгляд справи необхідно відкласти.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 332, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , строком на 60 днів, з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, за адресою: вулиця Дегтярівська, 13, м. Київ, - до 02 жовтня 2025 року включно.

Визначити розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки визначені ст. 194 КПК України

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду з встановленою періодичністю;

-не відлучатися з населеного пункту, села Першотравневе Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

-утриматися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 02 жовтня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі місця тримання під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця тримання під вартою підозрюваного негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , з-під варти та повідомити письмово Рокитнянський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судове засідання відкласти та призначити наступний розгляд справи на 12.08.2025 о 13-30 год.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Повний текст ухвали складено 05.08.2025 о 08-05 год.

Суддя ОСОБА_1