Справа № 346/3286/23
Провадження № 1-в/346/151/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 24.05.2023 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.05.2022 року за ст. 126-1 КК України, та остаточне покарання визначено за сукупністю вироків у виді арешту на строк 2 місяці 18 днів (покарання відбув), засудженого 27.02.2024 року вказаним судом за ч.1 ст. 28 - ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,-

в с т а н о в и в :

в поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку у вказаному відділі з 02.12.2024 року, який з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та покладеними на нього судом обов`язками ознайомлений 20.12.2024 року, про що відібрано відповідну підписку, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до вказаного органу пробації та відповідно до ст.78 КК України роз`яснено правові підстави скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

11.04.2024 року ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.178 КУпАП, за яке Коломийським РВП ГУНП в Івано-Франківській області на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн., у зв`язку з чим вказаним органом пробації 20.12.2024 року з ОСОБА_5 проведено індивідуально-профілактичну бесіду, відібрано письмове пояснення, в якому він зазначив, що не пам`ятає про вчинення ним вказаного правопорушення, та винесено застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання.

Незважаючи на проведену індивідуально-профілактичну роботу, ОСОБА_5 не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації 21.01.2025 року, 04.02.2025 року та 04.03.2025 року, поважних причин неявки на реєстрацію, які б були документально підтверджені, не надав. За порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 винесено застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання.

Крім того, ОСОБА_5 01.01.2025 року вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП та ч.3 ст. 173-2 КУпАП, справи щодо яких перебувають на розгляді Коломийського міськрайонного суду. Також, він під час іспитового строку вчинив повторні кримінальні правопорушення за ст. 126-1 та ч.1 ст. 125 КК України, які також перебувають на розгляді у вищевказаному суді. Тому вищевказаний орган пробації просить скасувати звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направити останнього для відбування призначеного покарання, оскільки він систематично не виконує покладений судом на нього обов`язок реєстрації, без документально підтверджених поважних причин, та одного разу притягувався до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні представник вищевказаного органу пробації зазначене подання підтримала та просить це подання задовольнити. Крім того вказала, що ОСОБА_5 19.03.2025 року призваний на військову службу під час мобілізації, про що долучила копію листа ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також копію постанови суду від 0.04.2025 року, вважала за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_5 та просить в задоволенні подання відмовити, оскільки скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання погіршує його становище, який згідно з наданою інформацією органу пробації перебуває в ЗСУ та причини неявки якого є поважними.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши пояснення представника органу пробації, думку прокурора, приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що вищевказаним вироком Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2024 року ОСОБА_5 , який набрав законної сили 12.11.2024 року, засуджено за ч.1 ст. 28 - ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Цим вироком на засудженого також покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України (а.с. 3-7).

Судом також встановлено, що з порядком та умовами відбування іспитового строку та покладеними судом на ОСОБА_5 обов`язками останній ознайомлений 20.12.2024 року, про що свідчить відповідна підписка (а. с. 13).

20.12.2024 року винесено постанову про встановлення днів явки ОСОБА_5 на реєстрацію до вказаного органу пробації (перший та третій вівторок кожного місяця (а.с. 14)).

Цього ж дня у зв`язку з вчиненням 11.04.2024 року ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, відносно останнього винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, з яким ОСОБА_5 ознайомлено під особистий підпис, а також відібрано в нього письмові пояснення (а. с. 16, 17-18).

Згідно з листком реєстрації ОСОБА_5 у встановлені для реєстрації дні не прибув до органу пробації, а саме 07.01.2025 року, 21.01.2025 року, 04.02.2025 року та 04.03.2025 року (а.с.15).

В наданих поясненнях від 09.01.2025 року ОСОБА_5 вказав, що не з`явився на реєстрацію 07.01.2025 року через травму ноги та надав довідку про те, що він звертався за медичною допомогою ( арк. особ. справи №63, 64 ).

12.02.2025 року ОСОБА_5 в письмових поясненнях до органу пробації вказав причини своєї неявки на реєстрацію 21.01.2025 року та 04.02.2025 року, що зумовлені тим, що він перебував на роботі та не зміг прийти, будь-яких документів, які б підтверджували поважність причин неявки на реєстрацію, у нього не має ( а.с. 19 ).

12.02.2025 року ОСОБА_5 винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, з яким його ознайомлено під особистий підпис (а. с. 20).

Відповідно до постанови ЕГА №1395544 по справі про адміністративне правопорушення, 11.04.2024 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. ( арк. особ. справи №23).

Згідно з даними постанови Коломийського міськрайонного суду від 12.02.2025 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення (№346/6012/24) відносно ОСОБА_5 за ст. 185 КУпАп закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності ( арк. особ. справи №76 ).

У відповідності до змісту довідки провідного інспектора Коломийського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Івано-Франківській області № 96 від 10.03.2025 року з причин неявки на реєстрацію 04.03.2025 року ОСОБА_5 пояснив, що приходив в суботу відмічатись, однак, відділ був закритий; зазначив, що мав відмічатись в перший день місяця; ОСОБА_5 повідомлено, що оскільки має місце третя неявка на реєстрацію без поважних причин, то відносно нього буде надіслано подання до Коломийського міськрайонного суду про скасування звільнення відбування покарання з випробуванням ( а.с. 21 ).

Відповідно до постанови Коломийського міськрайонного суду від 01.04.2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 грн. ( а.с. 32 ).

Згідно з даними листа ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/1/2104 від 07.04.2025 року ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації 19.03.2025 року до в/ч НОМЕР_1 ( а.с. 33 ).

Відповідно до правил ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Приписами глави 3 розділу IХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року №272/5 встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Згідно зі ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до ч. 6 ст. 166 КВК України у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що на час розгляду даного подання ОСОБА_5 протягом іспитового строку вчинив лише одне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.173-2 КУпАП, проте, за таке його визнано винним згідно з постановою від 01.04.2025 року, що винесена після звернення з розглядуваним поданням (24.03.2025 року); постанова про притягнення його адмінвідповідальності за ч. 1 ст.178 КУпАП, на яку посилається орган пробації, складена відносно нього 11.04.2024 року до ознайомлення його з умовами та порядком відбування вказаного покарання, а провадження за ст. 185 КУпАП відносно нього закрито, його вину не встановлено. Отже, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Водночас, факт притягнення до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу не може безумовно свідчити про небажання засудженим стати на шлях виправлення та, на переконання суду, не становить собою злісного, свідомого та систематичного ухилення від виконання обов`язків суду засудженим.

Суд вважає, що неявка засудженого до органу пробації для періодичної реєстрації мала місце, проте, вказані порушення в зазначений період покладених обов`язків не свідчать в достатньому обсязі про те, що засуджений не став та не бажає стати на шлях виправлення, в зв`язку з чим,суд приходить до висновку, що йому слід надати можливість виконати умови випробування.

Наведені у поданні органу пробації факти неявки засудженого ОСОБА_5 для реєстрації, з урахуванням наданих ним пояснень, підтверджуючих документів, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання. Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органу пробації не доведено.

Щодо посилань органу пробації у поданні на вчинення ОСОБА_5 повторних кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 125 та ст.126-1 КК України слід зазначити наступне.

Статтею 64 Конституції України закріплено, що конституційні права, свободи людей і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом.

Також у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде доведена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Відповідно до п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99 визначено, що сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнавати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її вину не буде визнано судом у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайжану» зазначив, що презумція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку.

Аналогічні висновки Європейський суд подав у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України».

Неможливість встановлення поза судовим розглядом обставин чи самого факту вчинення кримінального правопорушення викликана тим, що у протилежному випадку суд спростовував би презумпцію невинуватості особи щодо діянь, які не були предметом судового розгляду, що було б явним порушенням цього фундаментального права людини, оскільки презумпція невинуватості передбачає з-поміж іншого те, що «сторона обвинувачення має повідомити зацікавленій особі, у чому її обвинувачують, аби надати можливість підготувати і згодом представити свій захист, а також надати докази, достатні для обґрунтування обвинувального акту» (постанова ЄСПЛ в справі Barbera, MessegueandJabardo v. Spain, пар. 77). Усі перераховані гарантії виявляться порушеними, якщо суд надаватиме правову оцінку діянню, яке не є предметом кримінального провадження, в якому суд здійснює судовий розгляд.

Оскільки суд не може давати правову оцінку діянням особи, що не є предметом кримінального провадження, в якому він здійснює судовий розгляд, він, відповідно, позбавлений можливості давати діянню, щодо якого він здійснює судовий розгляд, таку правову оцінку, яка б ґрунтувалася на оцінці інших діянь, щодо яких судовий розгляд не здійснюється. Таким чином, суд повинен утримуватися від оцінки діяння, щодо якого він здійснює судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, якщо інші діяння особи ще не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.

Ці ж обставини стосуються факту встановлення судом вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що на час розгляду вказаного подання відносно ОСОБА_5 відсутній обвинувальний вирок суду, який би набрав законної сили, його не можливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення. Жодних доказів того, що ОСОБА_5 визнано судом винуватим у вчиненні інших кримінальних правопорушень і вирок суду набрав законної сили, до суду не надано.

Будь-яких інших доказів на підтвердження невиконання покладених на засудженого обов`язків до суду також не надано.

Тому в задоволенні вказаного подання слід відмовити.

На підставі ст.78 КК України, ч.2 ст.166 КВК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

в задоволенні подання Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , засудженого 27.02.2024 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 28 - ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09.05.2025 року о 09:10 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1