Справа № 346/1505/25
Провадження № 11-кп/4808/287/25
Категорія ст.331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Івано-Франківську апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , з визначенням розміру застави,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 , обвинуваченому за ч.4 ст.402 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в сумі 211 960 гривень на строк 60 днів по 20.06.2025 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що прокурор довів наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

З оскаржуваною ухвалою не погодився захисник ОСОБА_9 та оскаржив її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на те, що визначивши обвинуваченому застави 70 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд не врахував вимоги ч.4 ст.182 КПК України, оскільки згідно з вказаною статтею, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Враховуючи обставини кримінального провадження, просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_8 заставу - 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, а прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали надані судом першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновків, що строк на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що захисник перебував на лікарняному, а тому був позбавлений можливості своєчасно оскаржити ухвалу суду першої інстанції.

Зазначена обставина є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Що стосується суті апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Доводи апелянта, що суд не мотивував наявність ризиків та безпідставно продовжив строк запобіжного заходу є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Згідно положень ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, має також враховувати наявність чи зміну обставин передбачених ст.178 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу. Окрім іншого, суд повинен врахувати і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення керувався вимогами наведених норм права та з урахуванням матеріалів кримінального провадження.

Так, під час апеляційного розгляду обвинувачений заявив, що релігійні переконання не дозволяють йому перебувати на військовій службі та виконувати обов`язки пов`язані з такою службою, а тому він не може виконувати обов`язки покладені оскаржуваною ухвалою, а саме: перебувати на території військової частини, дотримуватися вимог несення військової служби. Також, він і в подальшому не буде брати в руки зброю та виконувати інші обов`язки що можуть призвести до вбивства інших людей. Крім того, він зауважив, що вважає незаконними дії РТЦК та командування щодо призову та зарахування його до лав Збройних Сил України.

Зазначене підтверджує висновки суду першої інстанції про високу ймовірність ризику подовжити вчиняти злочини, пов`язані із проходженням військової служби.

Таким чином, стороною захисту не наведено переконливих обставин, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, буде достатнім для забезпечення кримінального провадження.

Що стосується доводів про не співмірність розміру застави, вони не заслуговують на увагу апеляційного суду. Судом першої інстанції визначений помірний розмір застави, який відповідає тяжкості обвинувачення, і у разі її внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Що стосується майнового стану обвинуваченого, апеляційний суд зауважує, що заставу може внести не тільки обвинувачений та його родичі, а й інші особи.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5