Справа № 305/620/25
Провадження по справі 1-кп/305/261/25

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2025 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 року за № 0000785 у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута, Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , завідувача кафедри фізичної культури, спорту та реабілітації Державного торгово-економічного університету, не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Фактичні обставини встановлені судом.

15 грудня 2024 року близько 18 години 20 хвилини ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Toaureg», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою національного значення Н-09 зі сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», біля будинку 1153, що по вул. Центральна, в с. Лазещина, в напрямку с. Яблуниця, їдучи з невстановленою органом досудового розслідування швидкістю грубо порушив вимоги п.п. 12.3, 1.10 (в частині тлумачення поняття «небезпека для руху») чинних Правил дорожнього руху України (надалі ПДР) з посиланням на термін «безпечна швидкість», а саме:

- п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- п. 1.10 «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

... небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися»;

Таким чином, під час керування вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , рухаючись в межах своєї транспортної смуги руху, маючи об`єктивну можливість оцінити дорожні умови і дорожню обстановку, у момент виникнення небезпеки для його руху, маючи змогу побачити рухому небезпеку, а саме пішохода ОСОБА_7 , не впорався з керуванням, та не вжив відповідних заходів з екстреного гальмування, допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на ОСОБА_7 , який переходив проїжджу частину дороги зліва на право відносно руху автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ділянок осадження та забійних ран волосистої частини голови та обличчя, крововиливу в м`які тканини голови з частковим відшаруванням, багатоуламкового перелому кісток основи та склепіння черепа, субдуральної гематоми, забою головного мозку, субархаїдального крововиливу, саден підключичної ділянки, передньої поверхні грудної клітки, крововиливу у м`які тканини грудної клітки та спини, переломів 2-6 ребер з права та 2-7 ребер зліва, перелому лівої ключиці та лівої лопатки, двобічний гемоторакс, забій легень, саден правої бокової поверхні, тазу, правого стегна, передньої поверхні правого колінного суглобу. Смерть ОСОБА_7 настала на місці події внаслідок поєднаної тупої травми голови та тулубу у вигляді багатоуламкового перелому кісток основи та склепіння черепа, субдуральної гематоми, забою головного мозку, субархаїдального крововиливу, множинних переломів ребер, двобічного гемотораксу, забою легень, що ускладнилось травматичним шоком, що і стало безпосередньою причиною його смерті.

З технічної точки зору, наявний факт невідповідності дій водія автомобіля марки «Volkswagen Toaureg», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , - ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 12.3 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «небезпека для руху»), який маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, в момент виявлення небезпеки для руху, своєчасно не застосував екстрене гальмування, тому невідповідність дій водія автомобіля ОСОБА_4 вимогам п.п. 12.3, 1.10 ПДР України знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП та її наслідками.

За таких обставин, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Правова кваліфікація правопорушення та оцінка доказів:

Допитаний в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав та надав такі пояснення.

15 грудня 2024 року після чергової процедури пов`язаної із лікуванням у санаторії «Гірська Тиса» в с. Кваси, близько 18 год 22 хв керуючи належним йому автомобілем марки «Volkswagen Toaureg», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , повертався додому.

У с. Лазещина по вул. Центральній, Рахівського району, Закарпатської області, їдучи зі швидкістю ? 50 км/годину, в темну пору доби, своєчасно не помітив пішохода, який став раптово переходити, поза визначеним місцем переходу автодороги. Побачив його в останній момент, а тому не зумів попередити наїзд, як і не встиг застосувати екстрене гальмування. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 помер. Розкаюється у скоєному, сприяв у розкритті злочину, відшкодував потерпілій стороні завдані матеріальні збитки, просив суворо його не карати.

Потерпіла звернулася до суду з особисто написаною письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що жодних претензій матеріального та морального характеру не заявляє.

В ході судового слідства стороною захисту надано суду письмову заяву потерпілою ОСОБА_6 про відсутність у неї претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 посвідчену нотаріально, яка приєднана до матеріалів даного кримінального провадження та досліджена судом в ході судового слідства.

Позиція суду:

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визначено недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового процесу, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Судом роз`яснено, що в такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши встановлені судом обставини та докази по справі, суд дослідивши докази які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що вина його у вчиненні ним кримінального правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд досліджує докази, які характеризують особу ОСОБА_4 : згідно з характеристикою ОСОБА_4 характеризується виключно позитивно; довідкою про відсутність судимостей у ОСОБА_4 ; довідками про відсутність перебування на обліку у лікарів; висновком експерта про відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_4 16 грудня 2024 року; копіями документів про заслуги ОСОБА_4 перед Батьківщиною.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати на залучення експертів з виконання судових експертиз: № СЕ-19/107-24/13581-ІТ в сумі 2387,70 грн; № СЕ-19/107-24/13565-ТР в сумі 3183,60 грн; № СЕ-19/107/24/13580-ІТ в сумі 2387, 70 грн; № СЕ-19/107-24/489-ІТ в сумі 3183,60 грн, а всього 11 142 грн 60 коп. (одинадцять тисяч сто сорок дві гривні 60 копійок), слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Toaureg», д.н.з. НОМЕР_1 та полімерні уламки від переднього бампера вказаного автомобіля, які знаходяться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів та кімнаті зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після вступу вироку в законну силу слід повернути власнику ОСОБА_4 , а одяг з трупа ОСОБА_7 - знищити. Відеозапис з камери зовнішнього відеонагляду з назвою А02_4500 тривалістю 11 хвилин відкопійований на лазерному CD-R диску з надписом «HP», розміром 700 MB. з будинку № 1153 за адресою: с. Лазещина, вул. Центральна, Рахівського району Закарпатської області, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 обраний слідчим суддею Рахівського районного суду Закарпатської області у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави в розмірі 151 400 грн внесену 17.12.2024 року, до вступу вироку в законну силу залишити без змін, опісля повернувши її заставодавцю.

Пом`якшуючими вину обставинами у відношенні ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному, характеризується позитивно, є особою похилою за віком, продовжує займатися суспільно-корисною працею, неодноразово нагороджувався урядовими нагородами, сприяв розкриттю злочину, сприяв потерпілій стороні у відшкодуванні збитків.

Обтяжуючих вину обставин у відношенні ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обґрунтування покарання.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Ст. 61 ч. 2 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із викладених вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах щодо судової дискреції, у яких зазначено, що саме суду належить повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення кількості епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Європейський суд з прав людини у справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, поведінку після скоєння злочину, умови його проживання та наслідки, які можливо очікувати у зв`язку з відстрочкою виконання покарання.

ОСОБА_4 має міцні та стабільні соціальні зв`язки, є одружений, займається протягом свого життя активною громадською діяльністю, має численні нагороди, продовжує активну громадську діяльність попри немолодий вік, є наставником молоді, сприяє державі в активному вихованні спортсменів, на спеціальних обліках не перебуває, добровільно відшкодував потерпілій матеріальні витрати, вчинив необережний тяжкий злочин, сприяв органу досудового розслідування у розкритті даного злочину, щиро розкаявся у скоєному.

З досудової доповіді слідує, що ОСОБА_8 може бути виправлений без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог призначення покарання, за частинами 1 та 2 статті 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосовування до винного додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який належить згідно зі ст. 12 КК України до тяжких злочинів, попри те, що є необережним злочином, спричинив смерть потерпілого, наслідки скоєного, поведінку обвинуваченого після скоєння ним злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не є обов`язковим згідно з санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, визнав свою вину, родина потерпілого претензій до нього немає, а наявність права керування транспортними засобами необхідна йому для забезпечення життєво важливих потреб, пов`язаних із роботою та сім`єю.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що ОСОБА_4 не слід позбавляти права керування транспортними засобами, з подальшим звільненням його від покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку згідно зі ст.ст. 75, 76 КК України, про що клопотала сторона обвинувачення, захист і потерпіла сторона.

З врахуванням даних про особу ОСОБА_4 , обставин, за яких скоєно кримінальне правопорушення, наслідків скоєного, те, що сам потерпілий перебував у стані сп`яніння та самовільно всупереч правилам переходив дорогу у невстановленому місці, поведінку ОСОБА_4 після скоєння даного ДТП щодо родини потерпілого, його участь у громадському житті суспільства, беззаперечні заслуги у сукупності дають суду підстави для призначення покарання без реального відбуття покарання, послідуюче виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

На переконання суду, призначення ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення як кари, та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так й іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської Конвенції із захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так у розумінні ЄСПЛ покарання повинне встановити певний додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінально правопорушення, Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карні діяння.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 373-374, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи та проживання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у вигляді застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 151 400 грн, до вступу вироку в законну силу залишити без змін, а після набрання вироком суду законної сили грошову заставу повернути заставодавцю.

Процесуальні витрати в сумі 11 142 грн (одинадцять тисяч сто сорок дві гривні 60 копійок), слід стягнути з ОСОБА_4 , як вартість проведених експертиз на користь держави.

Арешт на майно, що був накладений ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 від 17.12.2024 - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Toaureg», д.н.з. НОМЕР_1 та полімерні уламки від переднього бампера вказаного автомобіля, які знаходяться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів та кімнаті зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після вступу вироку в законну силу повернути власнику ОСОБА_4 , а одяг з трупа ОСОБА_7 - знищити. Відеозапис з камери зовнішнього відеонагляду з назвою А02_4500 тривалістю 11 хвилин відкопійований на лазерному CD-R диску з надписом «HP», розміром 700 MB. з будинку № 1153 за адресою: с. Лазещина, вул. Центральна, Рахівського району, Закарпатської області залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Суддя: ОСОБА_1