Справа № 307/4774/21
Провадження № 1-кп/307/435/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у режимі відеоконференції в місті Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 19.05.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей віком сім та чотири роки, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 у званні старшого солдата, раніше судимого вироками Винорадівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2023 справа №299/2883/23 за ч.5 ст. 407 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту та від 30.05.2023 справа №299/2882/23 за ч.1 ст. 368 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обімати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та підрозділах Державної прикордонної служби України строком на 3 роки, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 03 червня 2021 року, будучи повідомлений про підозру, слідчим відділенням відділення №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, належних висновків для себе не зробив та повторно серед іншого підозрюється у вчиненні умисного злочину за таких обставин.

А саме, 08 березня 2021 року, близко 11:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, ввів потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в оману, тобто під приводом оренди від останнього будівельних риштувань, для проведення будівельних робіт, виманив від нього будівельні риштування загальною кількістю 150 метрів квадратних, вартість яких відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-21/5071-ТВ від 22.06.2021 становить 1703 гривень, та якими в такий спосіб незаконно заволодів ОСОБА_4 , та не мав наміру повертати, в подальшому продав їх, а отримані грошові кошти за них витратив для власних потреб, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 1 703 гривень.

Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчинено повторно.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що в частині вказаного обвинувачення, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З цих підстав, суд відповідно до вимог ч.3 ст.479-2 КПК України, ініціював питання щодо закриття криміналнього провадження в цій частині обвинувачення з підстав, передбачених пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Обвинувачений та його захисник просили закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України, в частині обвинувачення по епізоду заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно відносно потерпілого ОСОБА_6 у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення шахрайства.

Прокурор не заперечив щодо закриття кримінального провадження в цій частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні криміналнього правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчиненнязаволодіння чужим майном шляхом обману вчиненому повторно, розмір якого не перевищує 2270 грн., при цьому заподіяна потерпілому шкода становить 1703 гривень.

Потерпілий ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_8 повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи та в підготовче судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява потерпілої в якій просить розгляд справи проводити без її участі.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи та в підготовче судове засідання не з`явився.

Потерпілий ОСОБА_9 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи та в підготовче судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява потерпілого в якій просить розгляд справи проводити без його участі.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, в тому числі думку прокурора, який вважає за можливе клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити, суд дійшов наступного висновку.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП, в редакції Закону №3886-IX, передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX встановлено, що адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, для цілей адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV ПК України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.

Згідно з ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 гривень тобто розмір податкової соціальної пільги дорівнює 1135 грн. Тому граничний розмір вартості майна на момент вчинення правопорушення (08.03.2021), яке може потягнути за собою кримінальну відповідальність для особи складає грн (1135*2=2270).

Зі змісту формулювання обвинувачення вбачається, що ОСОБА_4 серед іншого обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, оскільки 08 березня 2021 року, близко 11:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї будинку N45, що розташований по вул. Партизанська, що в м. Тячів, діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, ввів потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в оману, тобто під приводом оренди від останнього будівельних риштувань, для проведення будівельних робіт, виманив від нього будівельні риштування загальною кількістю 150 метрів квадратних, вартість яких становить 1 703 гривень, та якими в такий спосіб незаконно заволодів ОСОБА_4 , та не мав наміру повертати, в подальшому продав їх, а отримані грошові кошти за них витратив для власних потреб, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 1 703 гривень, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 2021 рік 2270 гривень, а відтак є меншою за розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна в розмірі 1 703 гривеь є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі діяння обвинуваченого вже не підпадає під ознаки кримінально караного діяння, передбаченого Особливою частиною КК, оскільки вартість викраденого є нижчою за поріг вартості кримінально караної крадіжки.

Крім цього суд зазначає, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 07 жовтня 2024 року у постанові за результатами розгляду справи №278/1566/21 дійшла висновку, що Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП зміни, внесені Законом №3886 - IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту169.1.1 п. 169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886 - IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

У відповідності до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку відбулася декриміналізація діяння шляхом внесення змін до закону про кримінальну відповідальність (зменшення розміру вартості майна, за викрадення якого настає кримінальна відповідальність).

Згідно абзацу 4 частини 7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст.479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 190 КК України, в частині обвинувачення по епізоду заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно відносно потерпілого ОСОБА_6 відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27.05.2021 у зв`язку із декриміналізацією діяння, у вчиненні якого його обвинувачують.

Враховуючи наведене, суд вважає, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в частині обвинувачення по епізоду заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно відносно потерпілого ОСОБА_6 відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27.05.2021, слід закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільного позову потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке підлягає закриттю, не заявлено.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) у кримінальному провадженні яке підлягає закриттю за ч.2 ст. 190 КК України, в частині обвинувачення по епізоду заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, відносно потерпілого ОСОБА_10 відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27.05.2021 за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-21/5071-ТВ від 22.06.2021 у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України, в частині обвинувачення по епізоду заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчинено повторно відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27.05.2021, відсутні.

Керуючись п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284, ст.479-2 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27.05.2021 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.190 КК України по епізоду заволодінні чужим майном потерпілого ОСОБА_6 шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільного позову потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, не заявлено.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) у кримінальному провадженні відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27.05.2021 щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України, по епізоду заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_6 шляхом обману (шахрайстві), вчинено повторно за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-21/5071-ТВ від 22.06.2021 у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України віднести на рахунок держави.

Копію ухвали суду направити до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області для вирішення питання про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей віком сім та чотири роки, на час розгляду кримінального провадження являється військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 у званні старшого солдата та згідно вироку Виноградівського районного суду Закарпастької області від 30.05.2023 відбуває покарання у вигляді арешту терміном на 4 (чотири) місяці з утриманням на гаупвахті з 19 березня 2025, за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Контроль за виконання ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору та надіслати потерпілому ОСОБА_6 та обвинуваченому.

Речові докази у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27.05.2021 щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України, за епізодом заволодінні чужим майном ОСОБА_6 шляхом обману (шахрайстві), вчинено повторно, відсутні.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 22 травня 2025 року о 16 год. 20 хв.

Головуючий ОСОБА_1