ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 686/17882/21

провадження № 51-4255км23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року, у кримінальному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Буцневе Деражнянського району Хмельницької області, проживаючого на території АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2013 року за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, звільненого 20 січня 2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 255-1, ч. 2 ст. 189 КК,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Сковородки Старокостянтинівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 10 квітня 2013 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого ухвалою суду від 22 липня 2014 року згідно ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 8 квітня 2014 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 307 КК,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Сахкамінь Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_3 , відповідно до вимог ст. 89 КК раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 240 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком районного суду, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, засуджено:

- ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 199 КК - на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, за виключенням житла, за ч. 1 ст. 255-1 КК - на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, за виключенням житла, за ч. 2 ст. 189 КК - на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла;

- ОСОБА_10 до покарання у виді позбавлення волі за 2 ст. 199 КК - на строк 6 років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла, за ч. 2 ст. 307 КК - на строк 7 років з конфіскацією всього майна, за виключенням житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

Також вироком суду засуджено ОСОБА_11 (за ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 240-1 КК) рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

Згідно з вироком суду, засуджені, за попередньою змовою між собою, а також кожний окремо вчинили ряд злочинів на території Хмельницької області.

Так, на початку березня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вступили у попередню змову з метою придбання, зберігання з метою збуту, а також збуту підроблених банкнот національної валюти України.

14 березня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Хмельницький використовуючи засоби мобільного зв`язку замовив у невстановленої особи підроблені банкноти національної валюти України (10 000 грн номіналом по 500 грн), після чого домовився із іншою невстановленою особою, яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , про отримання цих банкнот в м. Кам`янець-Подільський та їх передачу до м. Хмельницький.

15 березня 2020 року приблизно об 11:30 невстановлена особа, отримавши за вказівкою ОСОБА_6 у іншої особи підроблені банкноти, маршрутним автобусом відправила їх до м. Хмельницький.

Цього ж дня приблизно о 14:00 ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 про необхідність отримати від водія маршрутного транспортного засобу о 14:55 біля автостанції № 2 (вул. Шевченка, 66 у м. Хмельницький) передані підроблені банкноти, на що останній погодився, та у вказаний час, шляхом отримання посилки, ОСОБА_10 умисно придбав підроблені банкноти (20 банкнот номіналом по 500 грн) та достовірно знаючи, що купюри є підробленими почав зберігати їх при собі з метою подальшого збуту.

В цей же день приблизно о 16:00 ОСОБА_10 , під час зустрічі поряд із кафе «БУФЕТ 25» (вул. Проспект Миру, 72/5 у м. Хмельницький) передав вказані підроблені банкноти ОСОБА_6 , які останній почав зберігати при собі з метою збуту, при цьому поділивши їх, а саме, частину в сумі 1 500 грн передав ОСОБА_10 для використання на його розсуд.

Далі, ОСОБА_10 приблизно о 19:30 знайшов оголошення про те, що ОСОБА_12 продає мобільний телефон, та о 20:30 під час зустрічі з останнім (біля автостанції № 2 у м. Хмельницький) придбав у нього мобільний телефон за підроблені банкноти на загальну суму 1 500 грн, збувши їх у такий спосіб, чим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на зазначену суму.

1 лютого 2021 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) було виявлено та вилучено банкноту національної валюти України номіналом 500 грн, яка не відповідає грошовим знакам аналогічного номіналу та зразка і містить ознаки повної технічної підробки, яку останній умисно придбав і зберігав з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_6 в період з 27 червня 2020 року по 1 лютого 2021 року умисно встановив та поширив злочинний вплив на території Деражнянського району Хмельницької області.

Так, ОСОБА_6 будучи засудженим за вчинення умисного особливо тяжкого злочину (п. 12 ч. 2 ст. 115 КК) та перебуваючи тривалий проміжок часу (з 9 січня 2007 року по 20 січня 2016 року) в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» підтримував злодійські традиції, здобув повагу та авторитет серед засуджених, як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу, у зв`язку із чим за погодженням із так званими «ворами в законі» у 2014 році отримав статус «смотрящого» за вказаною державною установою і перебував у зазначеному злодійському статусі до моменту звільнення.

Після звільнення у 2016 році з метою здобуття і укріплення свого авторитету, ОСОБА_6 , дотримуючись злодійських правил і традицій, систематично збільшував свій вплив на осіб, схильних до вчинення злочинів і злочинного способу життя, а також здобував повагу та авторитет серед суб`єктів підвищеного злочинного впливу.

Такі дії останнього призвели до того, що у 2016 році, заручившись підтримкою лідера злочинного середовища регіону (Хмельницької області) так званого «положенця» (тобто, особи, яка призначена «злодієм в законі» та має право приймати рішення від його імені), раніше судимого ОСОБА_6 визначено «смотрящим» (тобто особою, яка слідкує за тим, щоб в певному регіоні дотримувалися «злодійські закони» та злодійські накази «смотрящого») за Деражнянським районом Хмельницької області.

Призначення ОСОБА_6 «смотрящим» за Деражнянським районом Хмельницької області відбулось з метою підтримання злодійських традицій, матеріального забезпечення і координації злочинної діяльності, накопичення та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), спрямованих на забезпечення такої діяльності (так званого «злодійського общака»), подальшого розподілу коштів і майна серед суб`єктів підвищеного злочинного впливу та осіб, схильних до вчинення злочинів і злочинного способу життя, забезпечення грошової підтримки особам, які відбувають покарання у виправних установах регіону (так званий «грів», тобто гроші, продукти, інші речі, які нелегально надходять в місця позбавлення волі задля підтримки ув`язнених), здійснення контролю за злочинною діяльністю груп та осіб (як місцевих так і з інших регіонів, так звані «гастролери» (тобто, особи, які вчиняють кримінальні правопорушення в різних містах)), які причетні до вчинення на території району тяжких, особливо тяжких злочинів та відповідного надходження коштів, здобутих злочинним шляхом, до «злодійського общака».

ОСОБА_6 після отримання вказаного злочинного статусу з метою поширення свого злочинного впливу на території району, а також контролю за дотриманням «злодійських законів» та встановлених ним злодійських наказів, протягом часу перебування у статусі «смотрящого», особисто погоджував та визначав раніше судимих осіб відповідальними за певні напрямки злочинної діяльності та координував їх діяльність.

Зокрема, ним було призначено: ОСОБА_11 відповідальним за зберігання, збут на території району підроблених грошових коштів, а також вимагання коштів у осіб, для поповнення так званої «злодійської каси»; ОСОБА_10 відповідальним за збут на території регіону підроблених грошових коштів, для поповнення т.з. «злодійської каси», а також постачання в установи виконання покарань області наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту серед засуджених; ОСОБА_13 відповідальним за вимагання коштів у осіб, для поповнення т.з. «злодійської каси», а також забезпечення т.з. «гріву».

ОСОБА_6 встановив правила поведінки серед осіб, схильних до вчинення злочинів та злочинного способу життя, осіб, які підтримують злодійські традиції, та вимагав безумовного їх дотримання вказаними особами. При цьому, будь-який спротив встановленим правилам негайно подавлявся, як ним особисто, так і іншими наближеними до нього та визначеними ним особами шляхом застосування фізичного та психологічного насильства.

Встановивши та поширивши свій злочинний вплив в суспільстві, зокрема, на території Деражнянського району, ОСОБА_6 виконував наступні функції: слідкував за дотриманням правил поведінки у відповідності до «злодійських законів»/«кримінальних традицій» та забезпечував їх дотримання; призначав довірених осіб, які користувались авторитетом серед осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, злочинного способу життя та мали значний вплив на таких осіб в Деражнянському районі, координуючи їх діяльність; забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил, обов`язків; здійснював збір та розподіл коштів, в тому числі здобутих злочинним шляхом, забезпечував наповнення так званого «злодійського общака», тобто фонду взаємодопомоги в злочинному середовищі та забезпечував підтримання «гріву» осіб, котрі відбувають покарання у виправних установах регіону; вів так звану «бухгалтерію», в якій відображав усі надходження до «злодійського общака», прихід/розподіл коштів; вирішував спори, які виникали між особами з точки зору неписаних «злодійських законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винуватця.

Крім того, ОСОБА_6 в силу свого злочинного статусу, отримав широке коло кримінальних зв`язків серед осіб, віднесених до категорії «злодіїв в законі», «кримінальних авторитетів» (тобто, представники вищої групи в неформальній ієрархії злочинного світу), які здійснюють свою протиправну діяльність на території регіону та держави, періодично використовував зазначені зв`язки для розширення сфер впливу, узгодження злочинних намірів з поширенням злочинного впливу на територію Деражнянського району.

В результаті вказаних дій ОСОБА_6 в період з 27 червня 2020 року по 1 лютого 2021 року, перебуваючи у статусі так званого «смотрящого», завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території Деражнянського району Хмельницької області.

Також, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та інша особа (засуджена вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2021 року), з метою заволодіння грошовими коштами, за попередньою змовою між собою, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, погрожуючи насильством, упродовж листопада 2020 року вчинили відносно потерпілого ОСОБА_14 вимогу передачі чужого майна за неіснуючі боргові зобов`язання за наступних обставин.

Так, 14 листопада 2020 року ОСОБА_15 , повідомила ОСОБА_11 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_14 заборгував їй 25 000 грн, пообіцявши обвинуваченому матеріальну винагороду у разі вирішення питання про повернення боргу. Вказану розмову чув ОСОБА_6 , та останній спільно з ОСОБА_11 розробили план, направлений на вимагання коштів у ОСОБА_14 , а також залучили до участі у вчиненні злочину спільного знайомого - іншу особу.

Далі вони розробили та узгодили між собою деталі заздалегідь розробленого ними плану, згідно якого ОСОБА_6 займався підготовкою та безпосередньою організацією кримінального правопорушення, спільно з ОСОБА_11 розподіляв незаконно отримані грошові кошти між співучасниками, вживав відповідні заходи безпеки та конспірації, чинив психологічний тиск на потерпілого, змусивши таким чином останнього безпідставно передати грошові кошти; ОСОБА_11 отримував інформацію від ОСОБА_15 про місця перебування потерпілого, про деталі заборгованості між нею та потерпілим, про наявність коштів у потерпілого, вирішував з нею питання про повернення надуманих боргових зобов`язань, здійснював координацію діяльності злочинної групи, спільно з ОСОБА_6 розподіляв незаконно отримані грошові кошти між співучасниками; зазначена вище інша особа чинила психологічний та фізичний тиск на потерпілого, змусивши таким чином останнього безпідставно передати грошові кошти.

15 листопада 2020 року вони прибули на автомобілі до м. Деражня та приблизно о 16:00 на території автомобільної стоянки зустрілися із ОСОБА_16 , де ОСОБА_6 висунув потерпілому протиправну вимогу передати 25 000 грн, на що ОСОБА_14 відмовився, заперечивши наявність заборгованості перед ОСОБА_15 .

Приблизно о 16:30 ОСОБА_11 з`ясував у ОСОБА_15 обставини виникнення боргу, пославшись на те, що ОСОБА_16 це заперечує, після чого обвинувачені та інша особа домовились між собою про висунення ОСОБА_14 нової вимоги щодо передачі коштів вже в розмірі 35 000 грн, про що ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_15 .

Далі, близько 17:00, перебуваючи поряд з місцем проживання потерпілого ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 та інша особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , знов зустрілись з ОСОБА_14 та запропонували йому сісти в салон автомобіля поспілкуватись, на що ОСОБА_14 погодився. Тоді, обвинувачені, застосовуючи психологічний тиск та фізичне насильство, що виразилось в нанесенні іншою особою двох ударів долонею в ділянку потилиці потерпілого, висунули останньому вимогу про передачу ОСОБА_15 35 000 грн.

ОСОБА_14 повідомив, що не володіє вказаною сумою, і реально сприймаючи погрози ОСОБА_6 та іншої особи, з метою уникнення розправи над собою, всупереч своїй волі, погодився віддати ОСОБА_15 частину з надуманого боргу, а іншу частину - 10 000 грн, передати частинами, на що ОСОБА_6 визначив ОСОБА_14 три дні на передачу коштів.

Продовжуючи чинити психологічний тиск на потерпілого, в період з 15 по 19 листопада 2020 року, інша особа, діючи за попередньою змовою з обвинувачуваними, неодноразово нагадував ОСОБА_14 про передачу коштів, попереджаючи, що у випадку відмови, до нього буде застосовано фізичне насильство, внаслідок чого ОСОБА_14 , сприймаючи зазначені погрози реально, побоюючись за своє життя та здоров`я, 19 листопада 2020 року приблизно о 19:25, перебуваючи поряд з місцем проживання ОСОБА_15 ( АДРЕСА_5 ) в присутності іншої особи передав ОСОБА_15 900 доларів США.

Одразу ж після цього, інша особа отримав від ОСОБА_15 400 доларів США, та погрожуючи подальшим застосуванням психологічного і фізичного тиску, нагадав ОСОБА_14 про необхідність якнайшвидше передати іншу частину боргу - 10 000 грн. В цей же день, приблизно о 20:10 інша особа передала ОСОБА_11 вищевказані 400 доларів США, отримавши від останнього частину з них - 100 доларів США. Решту коштів ОСОБА_11 розділив між собою та ОСОБА_6 по 150 доларів США.

Таким чином, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та інша особа, в період часу з 15 по 19 листопада 2020 року включно, умисно, під приводом повернення надуманої суми боргу ОСОБА_15 , застосовуючи психологічний та фізичний тиск, вимагали у ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 35 000 грн, в результаті чого отримали 900 доларів США (що становило 25 317 грн).

Крім того, ОСОБА_10 у невстановлений день та час, при невстановлених обставинах, з метою подальшого незаконного збуту в ДУ «Райківецька виправна колонія (№7 8)», умисно, незаконно придбав 3, 92 г порошкоподібної речовини, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 2, 5687935 г, що є великим розміром, яку помістив до двох полімерних згортків, які приховав в середині кондитерських виробів (вафель) та почав умисно незаконно зберігати при собі з метою подальшого незаконного збуту в місце позбавлення волі.

14 серпня 2020 року приблизно о 19:45, ОСОБА_10 , перебуваючи у відділенні № 7 ТОВ «Нова пошта» (вул. Курчатова, 20 в м. Хмельницький), шляхом відправки посилки, незаконно збув в ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)» вищевказаний амфетамін, що був прихований в середині кондитерських виробів.

18 серпня 2020 року приблизно о 16:30, в ході огляду працівниками виправної колонії відправленої ОСОБА_10 посилки, адресованої засудженому ОСОБА_17 , в середині кондитерських виробів (вафель) виявлено та вилучено зазначені вище упакування із амфетаміном.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_10 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляду у цьому суді. На думку захисника, в основу рішень покладено неналежні та недопустимі докази, зокрема, протоколи ОМП та прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 березня 2020 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 4 червня 2020 року, показання свідка ОСОБА_18 . Крім того, по епізоду обвинувачення ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК суд послався на протокол ОМП від 18 серпня 2020 року, який проведено з істотними порушеннями вимог КПК, оскільки в протоколі не вказана дата народження та місце проживання одного з понятих, що унеможливлює ідентифікацію цієї особи, а також не зазначені інші особи, які були присутні при проведенні слідчої дії (працівник поліції ОСОБА_19 та засуджений ОСОБА_17 ). Оскільки вказаний протокол є недопустимим доказом, то і похідний від нього доказ - висновок експерта, має бути визнаний недопустимим. Вважає, що протокол обшуку від 1 лютого 2021 року містить істотні порушення вимог КПК, оскільки зафіксована у протоколі інформація не відповідає матеріалам відеофіксації обшуку. При цьому ОСОБА_10 не роз`яснено право участі захисника у цій слідчій дії та не надано можливості повідомити захисника про її проведення, чим порушено його право на захист. Також зазначає, що в основу обвинувачення покладено докази, здобуті без дотримання правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК. Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги сторони захисту та безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, тому його рішення не відповідає вимогами статей 404, 419 КПК і підлягає скасуванню.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 і закрити кримінальне провадження через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримати. На думку захисника, судові рішення є незаконними і необґрунтованими, оскільки висновки судів про доведеність винуватості засудженого у вчинені інкримінованих злочинів не підтверджуються дослідженими доказами та гуртуються на припущеннях. Захисник стверджує, що у вироку суду не зазначено доказів на підтвердження попередньої змови між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК. При цьому вважає, що виявлену під час обшуку підроблену купюру було підкинуто співробітниками правоохоронних органів, а саму слідчу дію проведено з грубими порушеннями закону. Так само відсутні докази на підтвердження вини засудженого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК. Що стосується вимагання коштів у потерпілого ОСОБА_16 , то ОСОБА_6 дійсно підтвердив факт спілкування з останнім, однак повністю заперечив факт вимагання, а докази, що підтверджують протилежне в матеріалах справи відсутні. Вказує, що наявний в кримінальному провадженні протокол слідчого експерименту по вказаному епізоду не має повноцінного відеозапису. Також зазначає про безпідставну зміну підслідності розслідування вказаної справи. Оскільки ці порушення місцевого суду не були усунуті під час апеляційного розгляду, то обидва рішення підлягають скасуванню.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На думку захисника, судові рішення ґрунтуються на недостовірних і недопустимих доказах (протоколах слідчих дій тощо), які не підтверджують вину засудженого у вчинені інкримінованих злочинів. Зокрема, захисник стверджує, що із зазначених у вироку доказів можна лише встановити, що ОСОБА_20 придбав та зберігав у себе підроблену національну валюту, але не можливо встановити, що він мав мету на використання підроблених коштів. Відносно кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК, захисник стверджує, що ОСОБА_20 та ОСОБА_11 діяли в інтересах ОСОБА_15 , а відтак у останніх не було корисливого мотиву, тому і склад даного злочину відсутній. Також захисник вважає, що в діях засудженого відсутній склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК, оскільки це не підтверджується наявними в справі доказами, а також не встановлено межі поширення злочинного впливу та коло осіб, які під нього підпадали тощо.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу подану захисником, просили її задовольнити та не заперечували проти задоволення інших касаційних скарг. Захисник ОСОБА_8 підтримала свою касаційну скаргу, просила її задовольнити і не заперечувала проти задоволення інших касаційних скарг. Прокурор заперечував проти задоволення касаційних скарг захисників.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК та на які є посилання в касаційних скаргах захисників, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Що стосується доводів захисників про недоведеність винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК, то на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими виходячи з наступного.

Так, у процесі вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено, що місцевий суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин вказаного кримінального правопорушення та обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_12 , котрий підтвердив, що на його оголошення про продаж мобільного телефону відгукнувся чоловік, котрим виявився ОСОБА_10 , який при зустрічі купив телефон за 1500 грн (3 купюри по 500 грн). Він забрав телефон і залишив місце зустрічі. В подальшому, на заправці потерпілий надав для розрахунку купюру 500 грн, отриману від продажу телефону, однак касир відмовився її приймати зазначивши, що вона фальшива. Він надав дві інші купюри, однак вони теж виявились фальшивими. Тоді він викликав працівників поліції, яким добровільно видав ці купюри. Потерпілий зазначив, що він добре розгледив ОСОБА_10 , запам`ятав і в подальшому зміг впевнено його впізнати на фотознімку серед інших фото, під час проведення впізнання. В судовому засіданні потерпілий упевнено указав на ОСОБА_10 , як на особу, котра розрахувалась з ним підробленими коштами.

З протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 15 березня 2020 року до відділу поліції звернувся ОСОБА_21 , який повідомив, що незнайомий чоловік при продажу розрахувався з ним трьома купюрами по 500 грн, які можуть бути підробленими. Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 березня 2020 року, у потерпілого виявлено та ним добровільно передано працівникам поліції грошові кошти в розмірі 1 500 грн, купюрами по 500 грн із зазначенням серійних номерів. Висновком судово-технічної експертизи документів від 16 квітня 2020 року встановлено, що вищевказані купюри не відповідають грошовим знакам аналогічного номіналу та зразка, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, та мають ознаки повної технічної підробки. Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 4 червня 2020 року, потерпілий ОСОБА_12 в присутності понятих впізнав чоловіка, котрий купив у нього телефон розрахувавшись трьома купюрами номіналом по 500 грн, яким виявився ОСОБА_10 .

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що вищевказані докази є належними і допустимими, а твердження захисника ОСОБА_8 про зворотнє нічим не підтверджуються, отже вони є безпідставними.

Також, суд у вироку послався на протокол про хід та результати здійснення НСРД від 25 квітня 2020 року, згідно якого зафіксовано розмови ОСОБА_6 з іншими особами в період з 21 лютого по 27 березня, а також з ОСОБА_10 . Зокрема, 21 лютого з особою на прізвище ОСОБА_22 , який перебуває в м. Кам`янець-Подільський, обвинувачений обговорює придбання «пятихаток», уточнюючи, що мова йде про кошти номіналом 500 та висловлює перестороги про заходи безпеки при цьому. 25 лютого з розмовах з цією ж особою кошти називає «альбомом», уточнює їх мінімальну вартість, на що особа зазначає 10-12, після цього обвинувачений пропонує передати їх в м. Хмельницький, називаючи кошти «журналами» та збільшуючи їх кількість, а 9 березня про те, що кошти зайшли.

25, 28, 29 лютого обвинувачений веде розмови з особою на прізвище ОСОБА_23 про придбання альбомів, картинок, журналів, яблок, про організацію їх передачі та конкретної відправки 29 лютого автобусом «Чернівці-Вінниця» і отримання на автовокзалі в м. Хмельницький. 28, 29 лютого веде розмови з особою на прізвище ОСОБА_24 про отримання грошей в Кам`янці та про організацію їх відправки маршруткою в Хмельницький. 29 лютого - з особою на прізвище ОСОБА_25 про безпосередню передачу посилки, де ОСОБА_25 зазначає, що автобусом «Чернівці-Вінниця» передав пакет, де в газету позамотував ті бумаги. 9 березня обвинувачений веде розмови з особою на прізвище ОСОБА_26 , де йде мова про придбання два «червонца», один вже забрали, половинити не можна, треба забирати тільки «червонцем», про проведені за це розрахунки в розмірі 4 800 грн. 14, 15 березня зафіксовані розмови ОСОБА_6 з особою на прізвище ОСОБА_24 з пропозицією організувати передачу придбаних 10 000 грн, на що отримав відповідь, що кошти 15 березня передані бусіком із Кам`янець-Подільського і їх треба забрати на другому автовокзалі.

14, 15 березня ОСОБА_6 в ході розмови виясняє у ОСОБА_10 , чи він не має знайомих в Кам`янець-Подільському, пропонує йому 15 березня на автовокзалі забрати передану з Кам`янець-Подільського передачу (зелений пакетик маленький, там «очки» ), на що ОСОБА_48 повідомляє, що забрав, домовляються про зустріч біля Буфета .

У протоколі про результати візуального спостереження за ОСОБА_6 від 26 березня 2020 року зафіксовано зустріч останнього з ОСОБА_10 15 березня 2020 року, під час якої ОСОБА_10 передав пакунок, який ОСОБА_6 розпакував та стало видно його вміст - грошові кошти, частину яких купюрами по 500 грн ОСОБА_6 передав ОСОБА_10 , а іншу залишив собі. Також судом було досліджено протокол огляду диску (від 18 червня 2021 року) із результатами візуального спостереження за ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 (буд. АДРЕСА_1 , на території садівничого товариства «Берізка») на вішалці в міжкімнатному коридорі виявлено чоловічу куртку, в якій у портмоне виявлено купюру номіналом 500 грн, що згідно висновку експерта від 5 лютого 2021 року не відповідає грошовим знакам аналогічного номіналу та зразка, містить ознаки повної технічної підробки тощо.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_28 підтвердив, що ОСОБА_10 купив у нього телефон за 1 700 грн, з яких 200 грн були справжні, а три купюри по 500 грн мали ознаки підробки. Він одразу зателефонував ОСОБА_10 , останній визнав факт продажу телефона за фальшиві кошти, почав погрожувати, але у подальшому повернув телефон. Подавши в органи поліції заяву, при пред`явленні йому особи для впізнання по фотографіям, свідок впізнав на фото ОСОБА_10 , як особу, котра збула йому підроблені грошові кошти, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15 лютого 2021 року.

Отже, дослідивши вищевказані докази суд першої інстанції дійшов висновку, що вони свідчать про умисне придбання та зберігання ОСОБА_6 і ОСОБА_10 з метою збуту, а також про збут ОСОБА_10 підроблених банкнот національної валюти України.

Переглянувши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд погодився з вказаним висновком та зазначив, що сукупність наведених доказів свідчить про узгодженість дій засуджених, а відтак і підтверджує їх попередню змову на вчинення таких дій, що спростовує доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність між ними такої змови.

З такими висновками погоджується й колегія суддів, а тому вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_9 про те, що у вироку суду не зазначено доказів на підтвердження попередньої змови між засудженими на вчинення злочину.

Крім цього судом апеляційної інстанції перевірялись доводи сторони захисту про недопустимість доказів, невстановлення у ОСОБА_6 мети збуту підроблених коштів, а також, що виявлена під час обшуку у ОСОБА_6 купюра була підкинута співробітниками правоохоронного органу та інші доводи.

Так, апеляційний суд зазначив, що аналіз досліджених місцевим судом доказів, на підставі яких ним встановлено фактичні обставини кримінального провадження, спростовує твердження захисника ОСОБА_7 про невстановлення наявності у ОСОБА_6 мети збуту підроблених грошових коштів.

Суд наголосив на тому, що сукупність досліджених доказів підтверджує наявність розмов ОСОБА_6 з різними особами та ОСОБА_10 про придбання грошей, які називаються завуальовано різними предметами, бумажками, що свідчить про те, що ці гроші не справжні, організація їх передачі та отримання з ознаками конспірації, у тому числі отримання таких коштів 15 березня 2020 року ОСОБА_10 , передача і розподіл їх номіналом по 500 грн в той же день ОСОБА_6 між собою і ОСОБА_10 , їх збут останнім цього ж дня при купівлі телефона у ОСОБА_12 , передача потерпілим цих купюр (серія купюр ФГ) працівникам поліції, вилучення під час обшуку у ОСОБА_6 купюри з однієї серії - ФГ, експертне встановлення технічної підробки цих купюр.

На думку Суду, наявні в матеріалах справи докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_6 придбав та зберігав підроблені грошові кошти саме з метою їх подальшого збуту.

Так само суд визнав безпідставними твердження захисника ОСОБА_9 про те, що виявлена під час обшуку купюра була підкинута співробітниками правоохоронних органів. Аналогічні доводи захисник наводить під час касаційного перегляду, а також вважає, що обшук було проведено з грубими порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування свого рішення апеляційний суд зазначив, що згідно відеозапису обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 , працівники поліції на вішалці в міжкімнатному коридорі виявили куртку, яку було оглянуто в присутності учасників слідчої дії. В куртці виявлено портмоне, в якому була банкнота номіналом 500 грн. При цьому як встановлено, до огляду куртки ніхто з працівників поліції її в руки не брав, нічого в кишеню куртки не підкладав. Водночас обвинувачений, побачивши, що слідчі дії проводяться в коридорі, де знаходиться куртка, яка незабаром стане об`єктом огляду, під приводом, що замерз, попросив дати йому одягнути куртку, на що поліцейський сказав, що огляне куртку і тоді дасть йому її одягнути, після чого і був проведений огляд куртки. Слід зазначити, що у судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що куртка і портмоне, яке було в ній (в якому виявлено підроблену купюру), належать саме йому.

Суд також зазначив, що свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які були понятими під час проведення обшуку, у суді підтвердили, що були присутні весь час при проведенні слідчої дії, під час якої в належному обвинуваченому гаманці була виявлена купюра номіналом 500 грн. Свідки пояснили, що після її виявлення обвинувачений почав вести себе агресивно, кричав, що її підкинули, хоча ніхто йому нічого не підкидав. Про проведення обшуку був складений протокол, в якому зафіксовані всі дії, який підписаний всіма учасниками.

Слід звернуту увагу на те, що за заявою ОСОБА_6 слідчим ДБР перевірялись дії працівників поліції при проведенні обшуку помешкання обвинуваченого, та в ході проведення перевірки жодних порушень при проведенні обшуку виявлено не було і 27 листопада 2023 року винесено постанову про закриття кримінального провадження. Місцевий суд звернув увагу й на те, що лише через півтора роки після проведення обшуку, коли по справі майже рік тривав судовий розгляд, і по цьому епізоду були досліджені докази, ОСОБА_6 звернувся із заявою на неправомірні дії працівників поліції під час проведення обшуку.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, підстави вважати, що обшук за місцем проживання ОСОБА_6 було проведено з порушеннями КПК, на думку Суду, відсутні.

Також, суд зазначив, що факт придбання ОСОБА_10 та ОСОБА_6 підроблених банкнот з метою збуту, та їх зберігання з цією ж метою, об`єктивно підтверджується даними, що містяться у протоколах про хід та результати здійснення НСРД від 2 квітня 2020 року та про результати візуального спостереження за ОСОБА_6 від 26 березня 2020 року. Обставини збуту ОСОБА_10 підроблених банкнот підтверджено сукупністю наведених у вироку доказів, які на переконання апеляційного суду обґрунтовано визнано належними і допустимими. Показання потерпілого ОСОБА_12 про обставини, за яких ОСОБА_10 купив у нього телефон, не викликають сумнівів та узгоджуються з наявними в справі доказами.

Судом перевірялись твердження захисту про недопустимість протоколу огляду місця події від 15 березня 2020 року, проте підстав які б свідчили, що огляд було проведено із порушенням КПК встановлено не було. Суд наголосив на тому, що протокол складено у відповідності до вимог ст. 237 КПК, і у ньому послідовно відображені всі проведені дії та зафіксовано вилучені речі (грошові купюри). Водночас, двохвилинне співпадіння по часу поданої потерпілим заяви про вчинення злочину (в протоколі про прийняття заяви зазначено 15 березня 2020 року о 21:00, а огляд місця події проводився з 21:00 до 21:22) є очевидною технічною помилкою і значення не має, з огляду на те, що ця заява не є доказом, а лише повідомленням про вчинення злочину. Разом з цим, судом враховано показання потерпілого, який підтвердив обставини, зазначені в протоколі, та присутність під час огляду усіх осіб, які вказані в протоколі, у тому числі і двох понятих.

Сторона захисту також зазначала про те, що у протоколі огляду місця події не вказано, що слідчу дію проведено за участю ОСОБА_12 . Суд наголосив на тому, що незазначення на початку цього протоколу прізвища потерпілого у даному випадку не впливає на обставини проведення огляду та правову оцінку протоколу, оскільки даний протокол все ж таки містить прізвище потерпілого та його підпис, а участь у цій слідчій дії ОСОБА_12 особисто підтвердив у судовому засіданні.

Також суд не прийняв до уваги твердження ОСОБА_10 та його захисника про те, що на час проведення огляду місця події у потерпілого вже не було купюр, зазначивши в матеріалах справи відсутні дані про те, що до проведення огляду у ОСОБА_12 було вилучено грошові кошти, надані йому ОСОБА_10 за телефон.

Предметом перевірки апеляційного суду також були твердження захисту про недопустимість протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного за участю ОСОБА_12 від 4 червня 2020 року. Зокрема, сторона захисту вказувала на те, що поняті ОСОБА_30 та ОСОБА_29 не зазначені в журналі обліку відвідувачів ГУНП в Хмельницькій області, а тому вони не були присутні при проведенні даної слідчої дії.

Відхиляючи зазначені твердження апеляційний суд наголосив на тому, що вказані особи були допитані у місцевому суді та підтвердили свою присутність в якості понятих при проведенні впізнання потерпілим ОСОБА_10 за фотознімками, зазначивши, що слідча дія проходила в приміщенні ГУНП в Хмельницькій області. При цьому пояснили, що в приміщення їх запросив і провів працівник поліції, вони не були відвідувачами, а запрошені в якості понятих для проведення слідчої дії, що їм було роз`яснено. Підтвердили обставини зазначені в протоколі та вказали, що потерпілий попередньо пояснив по яким прикметам він може впізнати особу, котра купила у нього телефон за фальшиві кошти.

Крім цього, судом було допитано свідка ОСОБА_18 , котрий проводив дану слідчу дію та підтвердив обставини її проведення, присутність при цьому понятих, яких він запросив і сприяв їх проходженню в приміщення ГУНП в Хмельницькій області. Свідок зазначив, що слідча дія проходила в кімнаті прийому громадян і для проходження в цю кімнату реєстрація в журналі обліку не потребується. Слідчу дію було проведено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, а потерпілий впізнав свого кривдника.

Показання свідка ОСОБА_18 є логічними, послідовними, вони узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_29 та іншими доказами, а тому твердження захисника ОСОБА_8 про те, що ці показання викликають сумніви є безпідставними.

Отже, дану слідчу дію проведено у відповідності до вимог ст. 228 КПК, а протокол пред`явлення особи для впізнання від 4 червня 2020 року відповідає вимогам ст. 231 КПК, в ньому зазначено, що потерпілий впізнає особу за рисами обличчя, носу, очей, губ, стрижкою та віком.

Крім цього, судом перевірені твердження сторони захисту про незаконність постанови прокурора від 13 квітня 2020 року про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 16 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, іншому органу досудового розслідування, які визнані неспроможними. Схожі доводи наводять в касаційних скаргах захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Зокрема, відхиляючи вказані доводи апеляційний суд вказав, що з матеріалів справи видно, що відомості по заяві ОСОБА_12 про вчинення злочину з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК, 16 березня 2020 року були внесені в ЄРДР слідчим СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області без порушення правил підслідності. 13 квітня 2020 року заступник прокурора області виніс постанову про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу - СУ ГУНП в Хмельницькій області з посиланням у постанові на те, що досудове розслідування потребує активізації шляхом проведення комплексу необхідних слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин кримінального провадження, тому у відповідності до вимог ч. 5 ст. 36 КПК у разі неефективності досудового розслідування виникла необхідність за вказаних обставин доручити проведення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу.

Відтак, суд дійшов висновку, що вказана постанова про доручення здійснення досудового розслідування у зв`язку з його неефективністю слідчому підрозділу вищого рівня в межах того ж органу досудового розслідування без порушень правил підслідності відповідає вимогам ч. 5 ст. 36, статтям 86 ,87, 110, 214 ,216 КПК.

Отже, в даному випадку правова процедура реалізації заступником прокурора області передбачених повноважень порушена небула, а тому відсутні підстави для визнання всіх доказів зібраних у даному кримінальному провадженні недопустимими, як зазначає сторона захисту. З чим погоджується й колегія суддів Верховного Суду.

Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що висновки судів про винуватість ОСОБА_10 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, ґрунтуються на неналежних і недопустимих доказах, на думку Суду, не заслуговують на увагу виходячи з нижченаведеного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції свій висновок про винуватість ОСОБА_10 у вчинені вказаного злочину, умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано належними, допустимими, достатніми та взаємопов`язаними.

Зокрема, в обґрунтування свого висновку суд послався на дані рапорту від 18 серпня 2020 року про отримання черговою частиною зі служби 102 повідомлення про те, що співробітниками ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)» під час огляду посилки, що надійшла від ОСОБА_10 (м. Хмельницький, відділення Нової Пошти № 7, номер телефона відправника НОМЕР_1) для засудженого ОСОБА_17 , виявлено у кондитерських виробах (вафлях) речовину, схожою на наркотичну. При цьому свідок ОСОБА_19 у суді підтвердив, що в посилці, яка надійшла засудженому ОСОБА_17 , серед продуктів харчування, він виявив згортки з речовиною, схожою на наркотик, про що написав відповідний рапорт та викликав СОГ. На посилці була експрес-накладна Нової Пошти, де відправником значився ОСОБА_10 . Свідок зазначив, що розпакування посилки відбувалось в присутності чергового та засудженого.

Згідно протоколу огляду місця події від 18 серпня 2020 року, в середині вафель виявлено два згортки із порошкоподібною речовиною білого кольору яка поміщена і упакована в сейф-пакет, а згідно висновку експерта від 4 вересня 2020 року вказана речовина містить психотропну речовину, обіг якої обмежено -амфетамін (маса амфетаміну становить 1, 359456 г та 1, 2093375 г).

Крім цього, суд у вироку послався на дані: експрес-накладної (зазначено дату оформлення - 14 серпня 2020 року, відправлення з м. Хмельницький, відділення № 7, відправник - ОСОБА_10 , номер телефона НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_17 , РВК 78); протоколу перегляду відео від 11 листопада 2020 року (зафіксовано перебування ОСОБА_10 у відділенні № 7 НП 14 серпня 2020 року); довідки з особової справи та картку обліку видачі ОСОБА_17 посилок; протоколів про хід та результати здійснення НСРД від 20 серпня та 8 жовтня 2020 року (зафіксовані розмови ОСОБА_32 18, 19 липня, 25, 29 серпня 2020 року із ОСОБА_33 , який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, який пропонує обвинуваченому забрати в центрі міста закладку, а також посилку з автовокзалу. Остання буде містити тільки продукти харчування, а в закладці - метадон, який потрібно подробити, підсушити та заховати між продуктами в отриману посилку для відправки в колонію. Хід подальших розмов свідчить про неодноразовий збут ОСОБА_10 в колонію заборонених речовин. Також зафіксовані розмови з ОСОБА_34 , котрий відбуває покарання в РВК 78, в яких ОСОБА_10 розповідає, що відправив з НП від свого імені в колонію посилку з «бєлим порошком», який там виявили оперативні працівники і тепер його шукають працівники поліції тощо); протоколу обшуку фактичного місця проживання ОСОБА_10 від 1 лютого 2021 року із відеозаписом (проведено обшук у кв. АДРЕСА_6 . Виявлено та вилучено два мобільних телефона з сім-картами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , флеш-носій); протоколу огляду від 24 лютого 2021 року (оглянуто телефон, що належить ОСОБА_10 , виявлено фотознімок банківської картки, що зареєстрована на обвинуваченого. У застосунку «Viber» виявлено повідомлення від ТОВ «Нова Пошта» від 23 червня 2020 року про здійснення ОСОБА_10 відправлення на адресу РВК № 78. Також в переписці зазначена особа « ОСОБА_35 » НОМЕР_4 , встановлено, що даний телефон належить особі на прізвисько « ОСОБА_36 », ким являється ОСОБА_6 . Наявна переписка ОСОБА_10 з особою на ім`я « ОСОБА_37 » про недоставлення йому замовлених «фоток» з пересторогою повернення коштів за них тощо). Також, судом було оглянуто речові докази.

Оцінивши у сукупності вищенаведені докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропної речовини у великих розмірах в місця позбавлення волі.

На думку Суду оцінка доказів проведена згідно з вимогами процесуального законодавства з наведенням відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку.

Водночас, доводи сторони захисту про недопустимість доказів (про що також захисник ОСОБА_8 зазначає в касаційній скарзі) були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Зокрема, відносно протоколу огляду місця події від 18 серпня 2020 року (кімнати прийому та видачі посилок, що надійшли до РВК № 78 з ТОВ «Нова Пошта») суд зазначив, що положення КПК не передбачають обов`язкову участь понятих під час огляду місця події, однак у даному випадку поняті були залучені. Що стосується незазначення у протоколі адреси місця проживання одного з понятих, а також того, що у протоколі помилково зазначено прізвище відправника посилки як ОСОБА_38 , суд зазначив, що у даному випадку це не впливає на допустимість вказаного доказу, оскільки встановлена законом процедура проведення цієї слідчої дії порушена не була.

При цьому, суд звернув увагу на те, що у протоколі зазначено усіх осіб, які безпосередньо брали у часть у цій слідчій дії, а під час судового розгляду учасники провадження не оспорювали факт відправки посилки з психотропною речовиною особою із зазначенням прізвища ОСОБА_10 з відділення Нової Пошти № 7, що підтверджується накладною з датою оформлення - 14 серпня 2020 року. Так само учасниками судового провадження не оспорювався факт надходження цієї посилки в колонію для засудженого ОСОБА_17 , та факт проведення у зв`язку з цим огляду місця події і участі понятих у цій слідчій дії.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачав підстав для визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом, а відтак і для визнання недопустимим доказом похідного від нього - висновку експерта від 4 вересня 2020 року.

Крім цього, суд звернув увагу на те, що при перегляді відеозапису з камер спостереження Нової Пошти (відділення № 7) будо встановлено, що особа на відео є обвинувачений ОСОБА_10 , а згідно проведених у провадженні НСРД, в ході яких зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_10 з іншими особами, встановлено, що обвинувачений сам визнає, що через Нову Пошту неодноразово відправляв в колонію посилки з наркотиками, забороненими засобами, і після чергової відправки його шукають працівники поліції, оскільки у відправленій ним посилці виявлено заборонені засоби.

Також, судом перевірялись твердження захисту про недопустимість протоколу обшуку від 1 лютого 2021 року, однак не знайшли свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження апеляційним судом.

Зокрема, суд спростував твердження захисника про те, що ОСОБА_10 не було роз`яснено право на захист, пославшись на данні протоколу обшуку, згідно якого останньому у відповідності до ст. 236 КПК було роз`яснено права та обов`язки, у тому числі право користуватись правовою допомогою. Протокол підписаний ОСОБА_10 без жодних зауважень та заяв. У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження захисника ОСОБА_8 про порушення права засудженого на захист.

Також судом відхиллено версію ОСОБА_10 про те, що телефони йому було підкинуто під час обшуку працівниками поліції, оскільки вона спростовується даними протоколу обшуку з відеозаписом, відповідно до яких зазначені речові докази знаходились по місцю проживання обвинуваченого, були виявлені та вилучені під час обшуку його помешкання. При цьому, вказані речові докази було оглянуто в судовому засіданні та встановлено відповідність закріплених номерів телефонів, із номерами зазначеними, зокрема, в протоколі огляду цих речових доказів від 24 лютого 2021 року.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_39 підтвердив, що обшук був санкціонований, проводився за участю всіх осіб, що зазначені в протоколі. Пояснив, що були вилучені телефони, сім-картки, саморобний пристрій для паління наркотичних речовин, все це бачили поняті, фіксувалось відеокамерою, був складений протокол, який підписав ОСОБА_10 , не маючи до нього ніяких зауважень. Телефони були в квартирі обвинуваченого, він сам говорив, що це його телефони, ніхто йому їх не підкидав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що обшук було проведено з порушеннями вимог КПК, а тому відсутні підстави для визнання протоколу обшуку від 1 лютого 2021 року недопустимим доказом, з чим також погоджується колегія суддів Верховного Суду.

До того ж, суд звернув увагу, що по закінченню слідства у даній справі ОСОБА_10 із жодними заявами чи скаргами на дії органу досудового розслідування не звертався, і лише під час судового розгляду звернувся із заявами до ДБР про те, що при проведенні досудового розслідування органи слідства діяли неправомірно, а всі докази щодо нього сфальсифіковані. У зв`язку з викладеним було відкрито кримінальне провадження, проведено розслідування, однак фактів фальсифікації справи встановлено не було. Постановою від 28 листопада 2023 року кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, було закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників слідчого управління складу кримінального правопорушення.

Отже, суд зазначив, що всі слідчі дії у провадженні були проведені у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, а тому підстави вважати зібрані докази недопустимими відсутні.

Крім того, захисники, які діють в інтересах засудженого ОСОБА_6 , оскаржують судові рішення в частині його засудження за ч. 2 ст. 189 КК.

Зокрема, захисник ОСОБА_9 зазначає, що ОСОБА_6 підтвердив факт спілкування з потерпілим, однак повністю заперечив вимагання у останнього грошових коштів, а захисник ОСОБА_7 вважає, що оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 діяли в інтересах ОСОБА_15 , то у них не було корисливого умислу, а відтак відсутній і склад інкримінованого злочину.

Проте, на думку Суду, вказані доводи сторони захисту не заслуговують на увагу виходячи з нижченаведеного.

Як видно в вироку, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК, суд послався на показання потерпілого ОСОБА_14 , котрий пояснив, що 15 листопада 2020 року знайомий по телефону повідомив, що ОСОБА_6 хоче з ним зустрітись з приводу наявності боргу колишній дружині. Коли він вийшов на вулицю, його чекали ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , котрі висунули вимогу повернути ОСОБА_15 борг - 25 000 грн, однак він заперечив наявність такого боргу зазначивши, що сума є надуманою. Через пів години вони знову повернулись, посадили потерпілого в автомобіль, де висунули вимогу передачі коштів вже в розмірі 35 000 грн. Цю розмову з ним вів ОСОБА_6 , висловлював погрози, а ОСОБА_13 в доповнення погроз рукою двічі ударив його в голову. Потерпілий сприйняв погрози як реальні, тому побоюючись розправи над собою, хоча і не мав ніяких боргів, але із-за погроз погодився віддати кошти, однак просив віддавати їх частинами, через пару днів - 25 000 грн, потім ще 10 000 грн, оскільки у нього таких коштів не було. ОСОБА_6 на це погодився та визначив йому строк три дні, після чого його випустили з автомобіля і вимагачі поїхали. Тоді він зателефонував колишній дружині, котра пояснила, що нічого не знає та про витребування з нього коштів нікого не просила. Протягом наступних кількох днів йому телефонував ОСОБА_13 , котрий пропонував пришвидшити повернення боргу та у випадку відмови погрожував, що його «розірвуть». Приймаючи погрози як реальні та побоюючись за своє життя, потерпілий позичив 900 доларів США, та про їх наявність повідомив ОСОБА_6 19 листопада 2020 року за коштами приїхав ОСОБА_13 , в присутності якого потерпілий передав ОСОБА_15 ці гроші в рахунок неіснуючої заборгованості, про що на його вимогу остання написала розписку.

Крім того, судом було досліджено письмові докази, а саме: протокол слідчого експерименту від 17 березня 2021 року (потерпілий ОСОБА_14 детально розповів та продемонстрував як 15 листопада 2020 року декілька разів зустрічався з обвинуваченими з приводу вимагання у нього коштів, спочатку на стоянці біля кафе, а потім біля його будинку. Продемонстрував, як його посадили в автомобіль, механізм завдання йому ударів при вимаганні, а також розповів і показав процес передачі коштів); розписку ОСОБА_15 (підтверджено факт передачі потерпілим коштів); протокол слідчого експерименту від 31 травня 2021 року ( ОСОБА_13 розповів та продемонстрував події вимагання коштів у потерпілого. Показав на місце їх ( ОСОБА_13 , ОСОБА_6 і ОСОБА_11 ) прибуття 15 листопада 2020 року у м. Деражня для зустрічі з потерпілим з метою вимагання коштів. Зазначив, що розмови вели він та ОСОБА_6 , а ОСОБА_11 , з метою конспірації, відходив в сторону або залишав їх в автомобілі, так як був добре знайомий з ОСОБА_14 . При цьому ОСОБА_11 уточняв обставини існування боргу з колишньою дружиною потерпілого. Продемонстрував механізм завдання ним ударів потерпілому, що відбувалось в автомобілі, яким користувався ОСОБА_11 . Після чого потерпілий віддав кошти, частину яких він у подальшому передав ОСОБА_11 ); відеозапис з камери спостереження, розташованої на будинку кав`ярні за 15 листопада 2020 року (підтверджується факт перебування в м. Деражня біля кав`ярні ОСОБА_11 та його автомобіля «Вольво»); протоколи про результати здійснення НСРД від 25 листопада та 30 грудня 2020 року (зафіксовано 14 листопада 2020 року розмову між ОСОБА_11 та ОСОБА_15 з пропозицією від неї вирішити питання за матеріальну винагороду про отримання коштів з колишнього чоловіка та втручання в цю розмову ОСОБА_6 , котрий погодився на цю пропозицію. З 15 по 19 листопада 2020 року зафіксовано розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , котрі обговорюють зазначену пропозицію та всі втрьох погоджуються на вимагання коштів у ОСОБА_14 , розробляють план цього, визначають план кожного при вимаганні коштів, отримують конкретні вказівки від ОСОБА_6 про суми вимагання та подальший їх розподіл, про психічний та фізичний тиск на потерпілого, зазначається йому строк передачі коштів, обговорюється, що такі їх дії викликали у потерпілого та його матері побоювання за його життя, в подальшому обговорюється передача потерпілим коштів ОСОБА_15 , отримання від неї винагороди в сумі 400 доларів США та їх розподіл між ними. Зафіксовано розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_14 15 листопада 2020 року, перед розмовою обвинувачений направляє потерпілому СМС-повідомлення з пропозицією поспілкуватись, назвавшись при цьому « ОСОБА_40 ». В ході розмови потерпілий заперечує будь-який борг, однак ОСОБА_6 наполягає на його існуванні та пропонує з цього приводу зустрітись); довідку про опрацювання номерної інформації (підтверджується факт телефонних зєднань між зазначеними особами для проведення вищеперерахованих розмов).

Суд звернув увагу на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 підтвердили у судовому засіданні, що вели такі телефонні розмови між собою та ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_6 - з ОСОБА_15 , а ОСОБА_6 - з ОСОБА_14 . Також ОСОБА_11 і ОСОБА_6 у суді підтвердили факт свого перебування у м. Деражня в зафіксованих на відеозапису місцях для зустрічей з потерпілим ОСОБА_14 з метою вимагання у нього коштів.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні відмовилась від дачі показань з посиланням на ст. 63 Конституції України, зазначивши в даний час вона помирилась з ОСОБА_14 , котрий є її чоловіком. Зазначила, що перед викликом до суду отримувала погрози та звернулась з цього приводу до поліції для застосування щодо неї заходів безпеки. Свідок ОСОБА_41 пояснила, що від сина дізналась, що троє чоловіків вимагають у нього гроші за неіснуючі борги. Вимагали 25 000 грн, садили в машину, чоловік на ім`я ОСОБА_42 двічі вдарив по голові, після чого дали три дні щоб зібрати гроші. При цьому збільшили суму боргу до 35 000 грн. Зазначила, що після цих зустрічей ОСОБА_13 телефонував до сина, однак оскільки той був на роботі, вона спілкувалась з ОСОБА_13 , котрий спитав чи знайшли гроші. Вона запитала які гроші, на що ОСОБА_13 зазначив, що син знає за що він повинен віддати гроші. Через декілька днів до них приїхав ОСОБА_13 та питав чи знайшов син гроші. Вона та син боялись вимагачів, тому вирішили позичити кошти, щоб віддати. Побоюючись за життя сина, вона разом з ним сіла до машини ОСОБА_13 та вони всі поїхали до знайомого, у якого син позичив 900 доларів США та вони поїхали до будинку, де проживає бувша невістка. Свідок ОСОБА_43 підтвердив, що на прохання свого однокласника ОСОБА_14 передав йому вищевказані грошові кошти.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_13 пояснив, що знайомий з ОСОБА_6 з моменту спільного перебування в слідчому ізоляторі та через нього познайомився з ОСОБА_11 . Свідок підтвердив, що в листопаді 2020 року до нього зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що з розмови з ОСОБА_11 йому відомо про те, що в м. Деражня проживає громадянин ОСОБА_14 , за рахунок якого, вимагаючи у нього борг, можна незаконно збагатитись, на що ОСОБА_13 погодився. Свідок та обидва обвинувачені зібрались втрьох, обсудили план дій, ініціатива про вимагання коштів виходила від ОСОБА_6 , котрий дав вказівку кожному, як діяти при вимаганні. Про наявність боргу ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_15 , з якою ОСОБА_11 узгодив суму боргу та розмір винагороди для них трьох, якщо вони витребують борг з потерпілого. Ці дії ОСОБА_11 також вчиняв за вказівкою ОСОБА_6 , котрий і у подальшому координував їх дії. Для швидшого отримання коштів ОСОБА_6 запропонував налякати потерпілого та тиснути на нього психологічно. 15 листопада 2020 року вони на автомобілі прибули до м. Деражня, де на автомобільній стоянці біля кав`ярні відбулась зустріч та ОСОБА_14 була висунута вимога про повернення боргу в сумі 25 000 грн його колишній дружині, однак потерпілий зазначив про відсутність будь-якого боргу. За вказівкою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 уточнив ці обставини у ОСОБА_15 , котра, зі слів ОСОБА_11 , підтвердила наявність боргу. Тоді вони знов приїхали до потерпілого, посадили його в автомобіль, де з метою заволодіння коштами ОСОБА_6 почав психологічний тиск на ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_13 , за вказівкою ОСОБА_6 , та з метою примусити потерпілого віддати кошти, двічі ударив його долонею по голові. Після чого потерпілий погодився передати гроші частинами, на що йому дали три дні. Через декілька днів ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_13 та дав вказівку поїхати до потерпілого забрати кошти. ОСОБА_14 передав 900 доларів США, із яких 500 доларів залишила собі ОСОБА_15 , а 400 доларів віддала ОСОБА_13 , про що останній повідомив, ОСОБА_6 . Тоді ОСОБА_6 дав вказівку повернутись в м. Хмельницький, де 300 доларів передати ОСОБА_11 для їх розподілу порівну з ним, а 100 доларів залишити собі, що ОСОБА_13 і зробив. Свідок пояснив, що у потерпілого не існувало боргів перед ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , а їх дії були направлені на незаконну вимогу передачі коштів з метою незаконного збагачення. Зазначив, що у подальшому він повернув кошти потерпілому, що підтверджується заявою останнього.

Таким чином, дослідивши вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що вони поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК, з чим погоджується й Верховний Суд.

Водночас, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи сторони захисту про недопустимість доказів, а також про відсутність в діях ОСОБА_6 складу вказаного злочину, які ним визнані неспроможними.

Зокрема, суд наголосив на тому, що протоколи слідчих експериментів проведених за участю потерпілого та свідка ОСОБА_13 місцевим судом обґрунтовано визнано допустимими доказами, оскільки вказані слідчі дії проведено у відповідності до вимог ст. 240 КПК. В ході слідчих експериментів уточнялись відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою їх перевірки, проводилось відтворення дій, обставин, обстановки події. У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_13 надали показання, що узгоджуються із даними протоколами слідчих експериментів, які було проведено за їх участю.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено наявність в них відеозаписів слідчих експериментів, проведених за участю вказаних осіб, в тому числі й з потерпілим ОСОБА_14 , котрий під час проведення слідчої дії детально розповів про обставини вчинення відносно нього злочину. Відтак, твердження захисника ОСОБА_9 про зворотнє є неспроможними.

Також судом перевірені та визнані необґрунтованими доводи захисту про відсутність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого злочину через відсутність у останнього корисливого умислу, оскільки він та ОСОБА_11 діяли в інтересах ОСОБА_15 .

В обґрунтування свого висновку апеляційний суд зазначив, що покликання засуджених про те, що вони лише сприяли ОСОБА_15 в отриманні боргу, спростовуються сукупністю вищенаведених доказів по справі, які підтверджують, що перед засудженими потерпілий ОСОБА_14 ніяких боргів не мав, а щодо нього ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , погрожуючи насильством, займались вимаганням коштів. При цьому, узгодженість дій засуджених свідчить про їх попередній зговір.

Отже, на думку колегії судів, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано місцевим судом за ч. 2 ст. 189 КК, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а тому доводи захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про недоведеність вини ОСОБА_44 за вказаним обвинуваченням є необґрунтованими.

Крім того, захисники вважають що дослідженими судом доказами не підтверджується вина ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК, однак колегія суддів не може з цим погодитись виходячи з нижченаведеного.

З вироку вбачається, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину, послався на показання свідка під легендованим прізвищем ОСОБА_45 (щодо якого застосовані заходи безпеки), котрий пояснив, що знайомий з ОСОБА_6 з 2000 року, в 2006-2013 роках обвинувачений перебував у СІЗО за підозрою у вчиненні умисного вбивства. Вже тоді ОСОБА_6 мав авторитет серед ув`язнених, а в 2006-2007 роках став старшим по камері, мав вплив на співкамерників. Після засудження відбував покарання в колонії у Львівській області, де теж здобув авторитет серед інших засуджених, мав на них злочинний вплив. Про це він дізнався від спільних з ОСОБА_6 знайомих. Це йому також розповідав і сам ОСОБА_6 , котрий після звільнення в 2016 році був призначений «смотрящим» за Деражнянським районом. Призначив його ОСОБА_46 на прізвисько «ОСОБА_97», цей статус у обвинуваченого є і зараз. Про ОСОБА_6 в якості «смотрящого» розповідали спільні знайомі, а також розповідав і хвалився про свої дій сам обвинувачений, з яким свідок часто зустрічався в м. Хмельницький. Свідок підтвердив, що ОСОБА_6 розповідав, що він контролює Деражнянський район, здійснює матеріальне забезпечення та координацію злочинної діяльності, контролює збір коштів в «злодійський общак» та відправку їх на зону. Він відповідав та координував всі кримінальні злочини по району, розповідав як здійснювались на території Деражні грабежі, як за його вказівкою грабували людей, проводився збут наркотиків та фальшивих грошей. Для здійснення цієї діяльності ОСОБА_6 залучав раніше судимих осіб, з якими також знайомив свідка. Деяких з них він знає, а саме це ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_23 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , « ОСОБА_51 », ОСОБА_52 ». Зазначив, що « ОСОБА_51 » - це ОСОБА_53 . За вказівкою ОСОБА_6 ОСОБА_49 збирав та контролював «злодійський общак», інші зазначені особи також слухали і виконували вказівки обвинуваченого, який впливав на їх злочинну діяльність. Пояснив, що ОСОБА_6 в якості «смотрящего» зобов`язаний був дотримуватись злочинних законів, щоб впливати на інших.

Допитаний у суді свідок під легендованим прізвищем ОСОБА_54 (щодо якого застосовані заходи безпеки) пояснив, що проживає в м. Деражня і знає, що ОСОБА_6 з 2016 року призначено «смотрящим» за Деражнянським районом. Цей статус йому надав ОСОБА_46 на прізвисько « ОСОБА_55 » на зустрічі у 2016 році в барі «Прадо» в м. Деражня. Свідка на зустріч запросив ОСОБА_56 «ОСОБА_58». Там було присутніх чоловік 15, всі раніше судимі, це рішення спочатку обговорили, потім одноголосно проголосували за призначення ОСОБА_6 «смотрящим». З моменту призначення ОСОБА_6 відповідав за свої слова, поступки, що вимагав і з інших. Він весь період збирав гроші на «злодійський общак», передавав в місця позбавлення волі цигарки, це все він збирав з людей, також вибивав борги. Це все він робив не сам, а контролював такі дії інших і координував їх. Для цього у нього були підібрані люді, раніше судимі. Свідку відомо, що з цього приводу він спілкувався з ОСОБА_57 на прізвисько « ОСОБА_58 ». Приблизно о 2019-2020 роках свідок заборгував одній людині гроші, за поверненням боргу до нього звернувся не той, кому він винен гроші, а ОСОБА_6 . При цьому обвинувачений підтвердив, що є «смотрящим» за ОСОБА_59 районом, його прізвисько « ОСОБА_60 » і йому слід віддати борг. Оскільки свідок був раніше судимий та знав «злодійські закони», то усвідомлював функції ОСОБА_6 , як «смотрящего», борг перед іншою людиною він віддав обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_61 у суді пояснив, що у 2020 році особа на прізвище ОСОБА_62 заборгувала йому два мішки цукру, і він вимагав у останнього повернення боргу. Після чого до нього звернувся ОСОБА_63 і пояснив, що цим боргом цікавиться «смотрящий» за ОСОБА_59 районом, і за те, що свідок самостійно хотів забрати свій борг, він має віддати «смотрящому» не два, а три мішки цукру. Потім йому зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_64 , запропонував зустрітись. Під час зустрічі ОСОБА_64 обурювався поведінкою свідка, говорив, що він негарно себе повів. Після чого ОСОБА_65 сказали, що замість боржника він буде віддавати цей борг. При цьому ОСОБА_63 порадив не зв`язуватись з ОСОБА_66 , оскільки він є небезпечним. Він є «смотрящим» за Деражнянським районом і незадоволений, що свідок вимагав борг, а тому сам має віддати три мішки цукру. У подальшому свідок віддав 800 грн за три мішки та у боржника борг не вимагав.

Показання свідка ОСОБА_67 узгоджуються з дослідженим у суді протоколом про хід та результати здійснення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 27 січня 2021 року, відповідно до якого зафіксовано розмову ОСОБА_67 з ОСОБА_6 20 грудня 2020 року. Під час розмови останній обурюється поведінкою свідка, пропонує йому розрахуватись за неіснуючий борг, зазначивши, що ОСОБА_61 вже повинен віддати не два, а три мішки цукру.

Судом також було досліджено інші письмові докази, а саме: протокол обшуку від 1 лютого 2021 року (за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено два блокноти з рукописним текстом, два мобільних телефони, сім-карти, карти пам`яті, сім боргових розписок від різних осіб, копія паспорту на одну із цих осіб та паспорт на ОСОБА_68 ); протокол обшуку від 1 лютого 2021 року (в автомобілі марки «Ніссан», яким користувався ОСОБА_6 виявлено та вилучено мобільний телефон, блокнот з рукописним текстом, згорток з подрібненою речовиною рослинного походження); протокол огляду від 25 лютого 2021 року (оглянуто всі предмети, які було вилучено під час обшуків. Зокрема, на флешнакопичувачі виявлено фото ОСОБА_6 зроблені під час відбування ним покарання у місцях позбавлення волі, на тілі останнього зображені татуювання (восьмикутні зірки, оскал гепарда). Виявлено групове фото, де серед інших ув`язнених є ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , а також фото спілкування з іншими особами із злочинними зв`язками. В ході огляду телефона встановлено номер яким користувався ОСОБА_6 , а також номера телефонів з якими він спілкувався, в тому числі, ОСОБА_69 ( ОСОБА_70 ), ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 ) та інші особи, назви яких зазначені на прізвиська. У виявленому в машині блокноті зазначені номера телефонів та прізвища осіб, на проти яких зазначені розміри грошових коштів в доларах. Оглянуто ряд боргових розписок на ім`я ОСОБА_74 , ОСОБА_75 про боргові зобов`язання перед ОСОБА_76 , копії рішень про стягнення цих боргів на користь ОСОБА_77 , 4 розписки ОСОБА_78 про боргові зобов`язання перед ОСОБА_79 , ОСОБА_80 перед ОСОБА_81 , ОСОБА_82 перед ОСОБА_83 . В блокноті, вилученому під час обшуку місця проживання ОСОБА_6 , зафіксовані дані про різних осіб з різних країн та міст, а в іншому блокноті - записи з датами, прізвищами, сумами або товаром, які свідчать про збір зазначеними особами в зазначені дати коштів і товару. Ці записи мають ознаки «чорної бухгалтерії», яка фіксує збір коштів для поповнення «злодійської каси» та продуктів для передачі їх особам, які утримуються в місцях позбавлення волі); протокол освідування ОСОБА_6 від 10 березня 2021 року (виявлені татуювання на тілі обвинуваченого); фототаблиці з роз`ясненнями значення татуювань; висновок фототехнічної експертизи від 2 квітня 2021 року (виявлено у ОСОБА_6 татуювання та зазначено їх роз`яснення).

Допитаний у суді експерт ОСОБА_84 підтримав вищевказаний висновок та зазначив, що кожне татуювання у ОСОБА_6 має особливі ознаки, які характерні для тюремних татуювань. По характерним загальним ознакам татуювання ОСОБА_6 збігаються з зображеннями таких татуювань та їх значеннями, що були отримані з відкритих джерел інформації.

З досліджених судом протоколів про хід та результати здійснення НСРД від 27 січня 2021 року вбачається, що було зафіксовано з 2 грудня 2020 року по 18 січня 2021 року розмови ОСОБА_6 окремо з ОСОБА_13 , ОСОБА_85 , ОСОБА_11 , та з іншими особами, а також ОСОБА_11 з ОСОБА_6 , в ході яких в розмові 3, 7 грудня ОСОБА_6 виясняє у ОСОБА_13 , скільки коштів передали ОСОБА_49 і «ОСОБА_58», відправляє його вирішувати питання зі збором коштів, на що 8 грудня ОСОБА_13 в розмові повідомляє про необхідність приїзду ОСОБА_6 в м. Деражню, щоб поставити всіх на місце. 20 грудня ОСОБА_6 в бесіді з ОСОБА_13 повідомляє, що «потрусив» Деркачівку (Деражню ), а також розповів, що дізнався, що за його спиною від його імені вирішуються боргові проблеми, втрутився в цю ситуацію, передзвонив, назвався ОСОБА_87 », скоординував дії, розпорядився, хто кому має віддавати ці борги. Також в цій розмові ОСОБА_6 підтвердив, що здійснював збір на тюрму, обурювався, що підприємці міста не хочуть здавати кошти на тюрму. 8 грудня 2020 року зафіксована розмова ОСОБА_6 з особою на прізвище ОСОБА_70 , в якій обвинувачений підтверджує, що він «в отвєтє за «Деркачівку» - Деражню», а від нього ховається власник пилорами з села Буцневе, що в Деражнянському районі, пропонує його розшукати. Також 17 грудня 2020 року зафіксована розмова ОСОБА_6 з особою на ім`я ОСОБА_88 , який утримується в Хмельницькому слідчому ізоляторі. ОСОБА_6 просить захисту для ув`язненого на прізвище ОСОБА_89 , котрий арештований за злочини сексуального характеру. 22 грудня зафіксована розмова ОСОБА_6 з особою на прізвище ОСОБА_71 , під час якої обвинувачений виясняє, чи є у ОСОБА_96 «общаковські кошти », на що останній підтверджує, що є - «штука чорних», також 22 грудня в розмовах з ОСОБА_6 . ОСОБА_49 повідомляє, що зібрав блок цигарок, ще є 500 грн «на общий тарік скинуть» (передача в СІЗО). Також зафіксовані розмови 16 та 18 січня 2021 року ОСОБА_11 з ОСОБА_6 , під час яких обговорюються чергові розборки та пропонується з їх учасників взяти 5000 на «дом наш общий».

Крім цього, суд дослідив: протокол огляду від 4 лютого 2021 року, а саме дисків, на яких записані результати НСРД. В ході огляду виявлені аудіофайли, що були прослухані з отриманням інформації про розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_15 , 13 жовтня 2020 року ОСОБА_11 з особою на ім`я ОСОБА_91 , в ході якої ОСОБА_11 підтверджує, що ОСОБА_6 «в отвєтє за Дережню ». Прослухано всі розмови, що зафіксовані внаслідок результатів НСРД, відмічені назви файлів, на яких записані ці розмови; висновок судової фоноскопічної експертизи від 3 червня 2021 року, об`єктом дослідження якої була записана на носіях інформація розмов ОСОБА_6 з обвинуваченими та іншими особами; висновок комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи від 8 грудня 2021 року, об`єктом дослідження якої були протоколи огляду предметів (оптичних дисків із результатами НСРД) та оптичні диски із аудіозаписами розмов ОСОБА_6 . За результатами психологічного дослідження висловлювання ОСОБА_6 , а також висловлювання інших осіб з приводу обвинуваченого, зафіксовані в ході НСРД, мають виражений характер лідерства ОСОБА_6 . Його комунікативна діяльність, вербальна поведінка вцілому, а також висловлювання інших осіб з приводу ОСОБА_6 , виявляють виражений характер лідерства обвинуваченого та його потенційну здатність до керування діями інших осіб. У мовленні ОСОБА_6 містяться висловлювання, виражені у формі вказівок, вимог та розпоряджень, адресованих іншим учасниками спілкування вчиняти певні дії, які підтверджують його статус як особи, яка здійснює вплив на інших осіб, які є представниками злочинного світу і задіяні у процесах, які він координує, або на які впливає. Зі змісту висловлювань ОСОБА_6 та інших учасників розмов випливає, що ОСОБА_6 користується певним статусом у злочинному середовищі свого регіону і здійснює у ньому злочинний вплив (тобто сприяє, спонукає, координує певну діяльність, організовує та безпосередньо здійснює розподіл коштів та майна), а його висловлювання мають характер лідерства.

Суд звернув увагу на те, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10 червня 2013 року ОСОБА_6 було засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину - умисного вбивства за обтяжуючих обставин. А згідно з довідкою ДУ «Драгобицька виправна колонія (№ 40)» від 16 листопада 2023 року, ОСОБА_6 відбував у вказаній установі покарання з 3 грудня 2013 року по 20 січня 2016 року і за цей час характеризувався негативно, за порушення порядку неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Також ОСОБА_6 (прізвисько « ОСОБА_36 ») вважав себе «смотрящим» за установою, спілкувався і підтримував тісні зв`язки з особами негативної спрямованості на волі та в установі, підтримував злодійські традиції та був внесений в криміногенну карту у ДУ.

У підсумку суд констатував, що зміст розмов, зафіксованих у наведених вище протоколах НСРД, та тексти записів, що містяться у блокноті, вилученому у ОСОБА_6 при проведенні обшуку, свідчать про те, що обвинувачений слідкував за дотриманням правил поведінки у відповідності до «злодійських законів», призначав довірених осіб, які користувались авторитетом серед осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, злочинного способу життя та мали значний вплив на таких осіб в Деражнянському районі, координував їх діяльність, забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил, обов`язків, здійснював збір та розподіл коштів, у тому числі, здобутих злочинним шляхом, забезпечував наповнення так званого «злодійського общака» та забезпечував підтримання осіб, які відбувають покарання в місцях ув`язнення, вів так звану «бухгалтерію», в якій відображав усі надходження до «злодійського общака», вирішував спори, які виникали між особами, визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винуватця.

При цьому, ОСОБА_6 не заперечував належність йому вказаних блокнотів, ведення в них записів, а також фінансову підтримку та підтримку продуктами осіб, які знаходяться в місцях позбавлення волі, в чому йому допомагали і інші особи. Також він частково підтвердив зафіксовані розмови з різними особами, посилаючись на те, що він дійсно допомогам ув`язненим та іншим особам, проте його дії не носили кримінальний характер.

Оскільки ОСОБА_6 частково визнав зафіксовані розмови, під час досудового розслідування було проведено фоноскопічну експертизу, якою підтверджено, що ці розмови вів саме ОСОБА_6 . Крім того, такі записи узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_93 та ОСОБА_94 про те, що ОСОБА_6 через довірених осіб здійснював збір коштів, забезпечував поповнення «злодійського общака» та підтримував осіб, які відбувають покарання.

Таким чином, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчинені вказаного кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом, а твердження захисника ОСОБА_95 про не встановлення межі поширення злочинного впливу та кола осіб, які під нього підпадали, спростовуються дослідженими доказами та відповідними висновками суду наведеними у вироку.

В супереч твердженням сторони захисту розгляд справи здійснено відповідно до положень КПК, з додержанням засад диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Оцінка доказів проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину, і визнав їх необґрунтованими, навівши належні й докладні мотиви своїх висновків.

Зоерема, суд наголосив на тому, що кримінальна відповідальність за ч. 1

ст. 255-1 КК настає за умисне встановлення або поширення в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у ч. 5 ст. 255 КК.

При цьому, згідно ч. 1 примітки до ст. 255 КК під злочинним впливом у цій статті та статтях 255-1, 255-3 цього Кодексу слід розуміти будь-які дії особи, яка завдяки авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям сприяє, спонукає, координує або здійснює інший вплив на злочинну діяльність, організовує або безпосередньо здійснює розподіл коштів, майна чи інших активів (доходів від них), спрямованих на забезпечення такої діяльності.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевим судом обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_6 в період з 27 червня 2020 року по 1 лютого 2021 року, перебуваючи у статусі так званого «смотрящого» за Деражнянським районом Хмельницької області, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території Деражнянського району Хмельницької області.

З наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується й колегія суддів касаційного суду, та вважає, що рішення апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності. Отже, твердження сторони захисту про протилежне не знайшли свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження в касаційному порядку.

Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах сторони захисту. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим доказам.

Відносно доводів захисника ОСОБА_8 про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, то слід зазначити наступне.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному кримінальному провадженні такої умови апеляційний суд не встановив, а клопотання сторони захисту про дослідження доказів не містило обґрунтованих мотивів щодо необхідності повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження. Сам по собі факт незгоди сторони захисту з висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

Крім того, суд апеляційної інстанції не здійснював власної оцінки доказів, погодився із тією оцінкою, яку дав суд першої інстанції, а тому підстав для повторного дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження у суду не було. За таких обставин не вбачається порушення апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів.

Інші доводи, викладені в касаційних скаргах, та матеріали розглядуваної справи не містять вказівки на допущення порушень норм матеріального чи процесуального законів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятих судових рішень судами попередніх інстанцій.

Покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_10 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових кримінальних правопорушень.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, судові рішення слід залишити без зміни, а касаційні скарги захисників - без задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3