Справа № 405/1660/25
провадження № 1-кс/405/744/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому скаргу ОСОБА_3 на дії адміністрації Кропивницького СІЗО

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з вказаною вище скаргою до Ленінського районного суду м. Кіровограда, відповідно до якої повідомив про не належні умови його тримання під вартою у Кропивницькому слідчому ізоляторі та безпідставне поміщення до карцеру на 10 діб.

У судовому засіданні ОСОБА_3 надав пояснення, згідно з якими подану скаргу підтримав та просив її задовольнити. Разом з тим, під час розгляду скарги вимоги скарги уточнив, просив скасувати дисциплінарне стягнення.

Представник адвокат ОСОБА_4 надав пояснення, відповідно до яких позицію ОСОБА_3 підтримав, скаргу просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими вважав, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 його представника адвоката ОСОБА_4 та прокурора слідчим суддею відзначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (ч. 7 ст. 206 КПК України).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). Цією ж нормою закріплюється обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права і свободи кожної людини. Це підкреслюється і в міжнародно-правових документах.

Ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), так само і ст. 5 Загальної декларації прав людини і ст. 7 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права чітко проголошує: «Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню», або «поганого поводження», як узагальнено його визначає Європейський суд з прав людини (далі Суд).

Зміст положень ст. 3 Конвенції полягає у наступному: 1) кожній особі, гарантовано право на повагу до своєї гідності та захист від катувань і неналежного поводження з боку посадових осіб органів державної влади, (рішення у справі «Сьорінг проти Сполученого Королівства» 1989 р.); 2) дотримання положення розглядуваної статті ЄКПЛ не можуть бути обмежені або скасовані навіть під час війни, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції або виникнення чи подолання іншої суспільної небезпеки, що загрожує життю особи, громаді чи загалом нації.

Згідно зі ст. 15 Конвенції, держава зобов`язана їх постійно дотримуватися; 3) жодна із підстав (захист публічної безпеки, боротьба з тероризмом або організованою злочинністю чи розкриття злочинів) не може бути виправданням для застосування катувань (рішення Суду у справі «Томазі проти Франції» 1992 р.); 4) будь-яке застосування фізичної сили щодо незаконного позбавлення волі особи, принижує людську гідність і є порушенням права, що визначено у ст. 3 Конвенції (рішення у справі Рібітч проти Австрії 1995 p.). Таким чином ст. 3 Конвенції формулює абсолютну заборону катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність та поводженню з особою.

Погане поводження з особою передбачає, що певне фізичне чи психічне насильство застосовується з незаконною метою та/або непропорційно до законної мети. Слід відмежовувати положення ст. 3 Конвенції від законних дій (затримання особи, застосування спеціальних засобів) або дій обмежуючого характеру, викликаних необхідністю (здійснити привід особи, затримання з метою приводу, обрання запобіжного заходу). У такому випадку певні фізичні чи моральні страждання особи можуть складати невід`ємний елемент, однак відповідають законності мети та підстав їх застосуванню, пропорційності рівню суспільної небезпеки особи або її поведінки.

Згідно з ч.3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Разом з тим, відповідно до поданої скарги та наданих пояснень під час розгляду даної скарги обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що тримається він в умовах ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», оскільки Кропивницьким апеляційним судом розглядається його апеляційна скарга на вирок Олександрійського міськрайонного суду, яким його було визнано винним та засуджено до 11 років позбавлення волі, що дає слідчому судді підстави вважати законним тримання ОСОБА_3 під вартою.

Зазначаючи про не належні умови тримання під вартою ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що на час розгляду його скарги слідчим суддею, умови його тримання під вартою в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» поліпшені.

Щодо вимоги обвинуваченого про скасування накладеного на нього дисциплінарного стягнення слідчим суддею відзначається, що відповідно до отриманих з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» матеріалів особової справи на ОСОБА_3 , ОСОБА_3 на підставі постанови про поміщення ув`язненого у карцер був поміщений у карцер за порушення режиму тримання, про що йому 18.03.2025 року оголошено вказану постанову.

Отже порушені обвинуваченим у скарзі питання, з урахуванням положення ст. 206 КПК України не входять до повноважень слідчого судді та не можуть бути задоволенні з огляду на положення ст.107 Кримінально - виконавчого кодексу України, а тому скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 206, 369-372, 376 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6