Єдиний унікальний номер справи 183/4340/25
Провадження № 1-кс/183/811/25

У Х В А Л А

08 травня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлівка Білокуракинського району Луганської області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування факту вчинення діяння, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 7 ст. 111-1 КК України (кримінальне провадження від 25 липня 2022 року № 0000387).

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_7 , про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

В обґрунтування доводів клопотання, сторона обвинувачення зазначає, що досудовим розслідуванням установлено, що наказом № 388 о/с від 15.05.2019 старшого сержанта поліції, ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського водія взводу № 3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Луганській області.

В подальшому, наказом № 253 о/с від 27.06.2022 старшого сержанта поліції ОСОБА_5 з 30.06.2022 звільнено з посади поліцейського водія взводу №3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Луганській області по ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

24 лютого 2022 року на виконання наказів вищого військового керівництва військовослужбовці збройних сил ворога України Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну і здійснили широкомасштабний збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної адміністрації, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого внаслідок широкомасштабного збройного нападу здійснили військову окупацію частин вказаних територій України, в тому числі території Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області, яке фактично захоплене та тимчасово окуповане з 05 березня 2022 року.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку та діє по цей час.

Так, на початку липня 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території селища міського типу Білокуракине Сватівського району Луганської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи про те, що окупаційні війська так званої « луганської народної республіки», є незаконними і провадять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів, маючи умисел на зайняття посади окупаційної влади в селищі міського типу Білокуракине Сватівського району Луганської області, та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації та представниками так званої «лнр», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в незаконному правоохоронному органі «Білокуракинському районному відділі внутрішніх справ міністерства внутрішніх справ луганської народної республіки», створеному на тимчасово окупованій території в селищі міського типу Білокуракине Сватівського району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 не пізніше 20 липня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території селища міського типу Білокуракине Сватівського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, добровільно прийняв присягу на вірність так званій «лнр» та у подальшому був прийнятий до штату незаконного правоохоронного органу - так званого «Білокуракинського районного відділі внутрішніх справ міністерства внутрішніх справ луганської народної республіки» («Белокуракинского ровд мвд лнр» - мовою оригіналу), що діє на тимчасово окупованій території Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області за адресою: Луганська область, Сватівський район, смт Білокуракине, вул. Кірова, 25.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у зв`язку із чим 24 квітня 2025 року йому заочно повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Прокурором 24 квітня 2025 року, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_5 про підозру відповідно та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 24 квітня 2025 року та в газеті «Урядовий кур`єр» № 84 (8009) від 24.04.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 24 квітня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Після повідомлення про підозру ОСОБА_5 порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, в офіційному виданні «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик ОСОБА_5 до Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську на 01.05.2025, 02.05.2025, 05.05.2025 для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Крім того, вказана повістка розміщена на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Разом з тим на вказані дати та час ОСОБА_5 не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надав.

У зв`язку з викладеним, 06.05.2025 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією м. Сєвєродонецьк) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, здійснення якого в подальшому доручено оперативному підрозділу Луганському управлінню Департаменту внутрішньої безпеки.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 , переховується від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим його місцезнаходження слідству невідоме, крім того наявні відомості про перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, а саме на території Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області.

Таким чином, прокурор указує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину, може спонукати його залишити місце проживання та виїхати за межі України або переховуватися на тимчасово окупованій території (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів). Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої;

- ОСОБА_5 жодного разу не з`явився і не повідомив про причини неявки до органу досудового розслідування на неодноразові виклики для проведення з ним процесуальних дій;

- також, у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 вже умисно переховується та в подальшому може умисно переховуватися від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Луганської області з метою унеможливлення проведення з ним необхідних процесуальних та слідчих дій, направлених на виконання основного завдання кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, щодо забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування і подальшого судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ході досудового розслідування існує необхідність проведення комплексу слідчих дій, спрямованих на відшукання доказів вини підозрюваної та встановлення обставин, які мають значення, тому існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити підозрюваним будь-яку із речей чи документів (уставні, реєстраційні документи, накази, кадрова документація, функціональні обов`язки, посадові інструкції), «так званого «Білокуракинського районного відділу поліції мвс лнр»», що діє на території Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ураховуючи, що ОСОБА_5 відомі свідки вчинення злочину, у якому вона підозрюється, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з боку ОСОБА_5 незаконно впливати в майбутньому на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджання ОСОБА_5 у кримінальному провадженню іншим чином та ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 .

Ураховуючи факт переховування ОСОБА_5 від слідства, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого злочину, йому може бути призначено покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, дані про особу підозрюваного, є підстави вважати, що запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 є тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Ураховуючи положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, доцільним є не обирати підозрюваному ОСОБА_5 альтеративний запобіжний захід у вигляді застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити мотивуючи його обставинами, в ньому викладеними.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що з урахуванням того, що підзахисного він жодного разу не бачив, не знає його позицію та причини неявки на виклики, вважав, що обрання запобіжного заходу передчасне, і спочатку можливо було б обмежитися вирішенням питання про надання дозволу на затримання з метою приводу з можливістю у подальшому застосувати інший більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши прокурора, захисника, дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_5 підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя ураховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , хоча і є особою раніше не судимою, однак підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 7 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 або вчинити інше кримінальне правопорушення, то про його наявність свідчить те, що тимчасова окупація території України, а саме територія с-ща Білокуракине Луганської області, на якій створений незаконний орган, у якому підозрюваний почав «службу», що дає йому можливість продовжувати працювати та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене у разі його засудження за цей злочин, ОСОБА_5 своїми діями демонструє підтримку прийняття рішення країни-агресора Російської Федерації від 24 лютого 2022 року щодо проведення на території суверенної держави Україна, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримала дії РФ та незаконних збройних формувань, так званої «ЛНР», спрямовані на захоплення території України, вступивши та розпочавши свою «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ - так званому «Білокуракинському районному відділі поліції мвс лнр».

Усі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

У той же час. слідчий суддя вважає недоведеними прокурором ризики, передбачені п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні від 25 липня 2022 року № 0000387 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 09 травня 2025 року о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1