Номер провадження: 11-кп/813/1384/25
Справа № 522/254/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 у кримінальному провадженні №0001375, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2024 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Каховського району, Херсонської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001375 від 19.12.2024 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, повернуто прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в мотивувальній частині ухвали виявлених недоліків.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в обвинувальному акті вказано анкетні відомості потерпілого ОСОБА_10 , однак згідно фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, відсутні будь-які відомості щодо вказаної особи та завданої йому кримінальним правопорушенням шкоди.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 подав апеляційну, оскільки вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Доводи обґрунтовує тим, що порушень вимог ст. 291 КПК України слідчим та прокурором допущено не було.

Пояснює, що потерпілий ОСОБА_11 , відповідно до матеріалів кримінального провадження є власником кафе «Тірамісу». Під час кримінального провадження власник комплексу відпочинку «Редлайн» до кримінального провадження у якості потерпілого не залучався, у зв`язку з неподанням відповідної заяви та ненаданням згоди на участь у кримінальному провадження в якості потерпілого. Натомість від ОСОБА_10 така заява надійшла, у зв`язку з чим він набув статусу потерпілого у кримінальному провадженні. Інші потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Майнової шкоди у кримінальному провадженні не завдано, про що зазначено у обвинувальному акті.

Зазначає, що повернення обвинувального акту передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Крім того, суд, зазначаючи про неможливість судового розгляду на підставі обвинувального акту, не обґрунтував, яким чином це унеможливлює проведення судового розгляду на підставі обвинувального акту, яким чином це може вплинути на законність та справедливість судового рішення.

Судом не ставилось на обговорення питання щодо необхідності повернення обвинувального акту, та не взято до увагу думку сторін щодо суттєвості зазначених недоліків, неможливості призначення обвинувального акту з цих підстав та неможливості усунення зазначених недоліків під час судового розгляду.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою направити обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені на новий судовий розгляд у тому ж суді у іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явилися.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинувачених та захисника, оскільки питання щодо погіршення становища обвинувачених у апеляційній скарзі сторони обвинувачення не ставиться, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності сторони захисту та потерпілої.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 377 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Зазначене свідчить про те, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Повертаючи обвинувальний акт суд зазначив, що «в обвинувальному акті вказано анкетні відомості потерпілого ОСОБА_10 , однак згідно фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті відсутні будь-які відомості щодо вказаної особи та завданої йому кримінальним правопорушенням шкоди», що на думку суду, унеможливлює призначення до судового розгляду обвинувального акту та, як наслідок, ухвалення законного та справедливого рішення.

Перевіривши підстави з яких обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 №5-238кс16, чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, надавати оцінку повноті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (Постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17).

Саме прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 15 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 337, ст.ст. 338, 339, 340 КПК України).

Отже, формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення належить до повноважень прокурора. Прокурор доводить перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України). В свою чергу обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Вказані положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що в обвинувальному акті задача прокурора полягає у наведені обставин та даних, які б давали уявлення про те, яке кримінальне правопорушення було вчинено, за яких обставин, якою особою, в чому воно полягало. Всім цим обставинам прокурор надав кримінально-правову кваліфікацію.

Виклад фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, формулювання обвинувачення, з одного боку, повинно бути конкретним і зрозумілим для забезпечення здійснення стороною захисту ефективного захисту від висунутого обвинувачення, а з другого - у частині способу вчинення кримінальних правопорушень воно не має бути настільки детальним, щоб стороння особа могла розцінити його як свого роду «методичні рекомендації» для способу вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України кваліфікується, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, є злочином з формальним складом, а отже настання наслідків у виді майнової, моральної або фізичної шкоди не є обов`язковим для правильності кваліфікації дій винної особи.

Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті КПК України. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому відображено дані про проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, зокрема про допит потерпілого ОСОБА_10 , про прийняті процесуальні рішення, а також відомості про заходи забезпечення кримінального провадження застосовані в ході досудового розслідування.

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначено місце його вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, зазначена правова кваліфікація дій та викладено формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

При цьому, обвинувальний акт містить анкетні відомості щодо потерпілого ОСОБА_10 .

Колегія суддів зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд всупереч вимог ст. 314 КПК України, без дослідження будь-яких матеріалів, вийшов за межі розгляду вказаного кримінального провадження, під час підготовчого судового засідання, перейшов до дослідження фактичних обставин справи, вдаючись при цьому до аналізу обвинувачення та статусу ОСОБА_10 у кримінальному провадженні.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини, наявність суперечностей у викладених прокурором обставинах, тощо, можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з урахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ним долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не досліджує фактичні обставини та не дає оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування, а лише вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядає окремі клопотання заявлені учасниками судового провадження, а тому висновки суду першої інстанції про повернення обвинувального акту з вищевказаних підстав є передчасними.

Відтак, судом першої інстанції не дотримано норм кримінального процесуального закону, оскільки завданням підготовчого судового засідання, на цій стадії, є лише перевірка відповідності форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено у ст.ст. 314-317 КПК України.

Аналізуючи зміст оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції знайшов формальні підстави для повернення процесуального документу, що свідчить про безпідставність ухваленого судового рішення.

Отже, вирішення питання щодо доведеності викладених в обвинувальному акті фактичних відомостей, які прокурор вважає встановленими та має намір відстоювати під час судового розгляду, не входить до компетенції суду під час підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості перевірити встановлення факту вручення обвинувального акту.

Апеляційний суд вважає, суд першої інстанції передчасно перейшов до дослідження обставин у кримінальному провадженні, не призначивши судовий розгляд.

Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до того ж суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 у кримінальному провадженні №0001375, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2024 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001375, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2024 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК Українив суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4