Справа № 443/436/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1059/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року 24 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження №0000615 від 12.10.2022 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горішне Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, непрацюючого, раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) грн, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача: 38008294, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) р/р UA0013933) процесуальні витрати за проведення судової інженерно - транспортних експертиз:

№СЕ-19/114-22/18898-IТ від 23.12.2022 у розмірі 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 копійок;

№СЕ-19/114-22/18899-IТ від 23.12.2022 у розмірі 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 копійок;

№СЕ-19/114-22/18897-IТ від 26.12.2022 у розмірі 2 831 (дві тисячі вісімсот тридцять одна) гривня 70 копійок;

№СЕ-19/114-22/22276-IТ від 12.01.2023 у розмірі 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 копійок, а всього на загальну суму 8 495,10 ( вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 10 копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 11.10.2022 близько 14 год 50 хв керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Kangоo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Шевченка, с. Жирова Стрийського району Львівської області при проїзді її ділянки неподалік будинку №102, вул. Шевченка, с. Жирова Стрийського району Львівської області, проявив злочинну недбалість, яка виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напряму, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час йому назустріч рухався автомобіль «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , такими своїми діями створив аварійну обстановку, котра призвела до зіткнення із ним.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 129/2022 від 09.12.2022, отримала гематому лівої молочної залози, переломів 1-9 ребер зліва, посттравматичний лівобічний гідроторакс, посттравматичний правобічний пневмоторакс, які відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , а саме:

п. 1.2 (в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів);

п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на ї зміну; «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);

п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху);

п. 11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу);

п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.);

п. 12.9 (водієві забороняється: підпункт «б» - перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил);

Факт суперечності дій водія автомобіля марки «Renault Kangoо», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 вимогам п.п, 10.1. та 11.3, чинних Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із настанням даної ДТП та наслідками, що настали.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що з вироком не погоджуєтьсь у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, враховуючи наступні обставини.

Апелянт зазначає, що суд як на докази його вини посилався, зокрема, на протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.10.2022, схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.10.2022 року фото таблицю до протоколу огляду місця події від 11.10.2022, висновок експерта від 26.12.2022 №СЕ-19/114-22/18897-ІТ, висновок експерта від 23.12.2022 №СЕ-19/1 14- 22 18899-ІТ, висновок експерта від 23.12.2022 №СЕ-19/114-22/18898-ІТ, висновок експерта від 12.01.2023 №СЕ-19/114-22/22276-ІТ. Однак, зазначені докази не є допустимими, виходячи з наступного.

Зазначає, що з протоколу огляду місця ДТП вбачається, що під час проведення даної слідчої дії було складено схему, а також здійснювалася фотофіксація. До протоколу додана фототаблиця у вигляді фотознімків з місця ДТП. Однак, протокол не містить інформації про характеристики технічного засобу фіксації та носія інформації, які застосовано при проведенні вказаної процесуальної дії. Звертає увагу на те, що фототаблиця складена без зазначення дати її виготовлення, а також не містить відомостей про технічні засоби, які всовувалися для створення фотознімків.

Крім цього вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, коли та від кого слідчий отримав ці фотознімки, яким чином фіксував отримання фотознімків, коли складав такі фотоілюстрації та з якого носія інформації, на якому вони містилися, яку процесуальну дію проводив і якими нормами КПК України щодо фіксування процесуальних дій керувався при цьому, що суперечить вимогам ч.З ст.104, ст.237 КПК України.

Вважає, що дані фототаблиці складено та оформлено з порушенням вимог, передбачених ст. 105 КПК України, оскільки в протоколі огляду місця події не зазначено, що фототаблиці є додатками до протоколу і в якій кількості, а також, всупереч вимогам ч. З ст. 105 КПК вони не засвідчені підписами понятих та спеціаліста, який, нібито, брав участь в їх виготовленні. В зв`язку з цим. на підставі 2 ст. 86 КПК України та порядку, передбаченому ч. З ст. 89 КПК України такі докази (фототаблиця) до протоколу огляду місця події є недопустимими доказами. Також, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди не містить вимірів, що стосуються положення транспортних засобів на місці дорожньо-транспортної пригоди. В графі «Наявність відокремлених від транспортного засобу частин деталей і інших об`єктів (фрагментів оздоблення, частинок фарби, уламків, скла, осипу, ґрунту, вантажу або багажу, слідів рідини тощо)» - п. 22 зазначено розташування уламків транспортних засобів та уламки скла, однак з фототаблиці вбачається під автомобілем «Renault» наявність охолоджуючої рідини, моторного мастила. Натомість, ні сам протокол огляду, ні додаток до нього у вигляді план-схеми, не містить зазначеної слідової інформації, її розмірних характеристик та розташування відносно меж проїзної частини, що свідчить про самовільне визначення слідчим місця зіткнення транспортних засобів та унеможливлює його встановлення експертним шляхом.

В порушення вимог ч. 7 ст. 237 КПК України та ст. 104 КПК України протокол огляду місця події ДТП не містить відомостей про те, яким вимірювальним приладом здійснювались виміри, умови та порядок його використання та характеристики (ціна ділення, загальна довжина вимірювального приладу, тощо).

Вказує, що з план-схеми доданого до протоколу огляду місця ДТП вбачається, що ширина проїзної частини становить 5,7м, а відтак кожна смуга руху для транспортних засобів у обох напрямках становить 2,85м (5.7/2=2.85). тобто на вказаній відстані знаходиться середина проїзної частини.

Враховуючи схематичне зображення на план-схемі. та кінцеве розташування транспортних засобів, а також виміри, що зазначені на схемі, вбачається, відстань від правого краю автомобіля «Renault» до краю проїзної частини становить 4,5м.

Зіставляючи дані величини, (2.85м - смуга для руху та 4,5м - початок осипу скла та пластини - п. 4 умовних позначень на план схемі) можна дійти висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось у смузі руху автомобіля «Renault».

Апелянт зазначає, що виходячи зі встановлених порушень, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.10.2022 р. з доданими до нього схемою та фототаблицею не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки вони оформлені всупереч - вимогам КПК та містять неповну інформацію.

Вважає, що суд залишив поза увагою пояснення понятого ОСОБА_11 про те. що схеми ДТП він не підписував. Відсутність підпису понятого ОСОБА_11 як особи, яка брала участь у виготовленні схеми ДТП як додатка до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди свідчить про порушення Закону - ч. З ст. 105 КПК України.

Отже, при складанні додатка до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди - схеми ДТГІ слідчий діяв не у спосіб визначний Законом, оскільки вказана схема ДТГІ не підписана понятим.

В свою чергу, без схеми ДТП, виготовленої відповідно до закону, неможливо встановити обставини справи, наявність чи відсутність події й складу кримінального правопорушення.

Вважає, що сторона обвинувачення не вжила жодних заходів для спростування тверджень понятого ОСОБА_11 , а суд виніс вирок, керуючись припущеннями.

Зазначає, що оскільки протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.10.2022 р., схема та фототаблиця до нього є недопустимими доказами, то, керуючись практикою ЄСГІЛ. слід визнати недопустимими похідні від них докази, які складено на підставі наданих матеріалів кримінального провадження.

Апелянт вважає, що суд не обґрунтував відхилення його пояснень про втрату свідомості перед ДТП та надання переваги поясненням потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , які - подружжям, про «заснув за кермом» над моїми. В практиці керування транспортними засобами є звичайною поведінка водія який в разі виникнення небезпеки або гальмує, або намагається уникнути небезпеки шляхом маневрування.

Звертає увагу, що на місці події не було зафіксовано жодних ознак гальмування автомобіля під керуванням обвинуваченого або ознак маневрування, тобто спроб уникнути зіткнення із перешкодою, що додатково підтверджує слова про втрату свідомості та виключає вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки склад такого передбачає наявність суб`єктивної сторони злочину, яка визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Апелянт зазначає, що не є достатніми для висновку «поза розумним сумнівом» про його винуватість механізм отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Вважає, що обґрунтованого припущення щодо незастосування і момент ДТП ременя безпеки ОСОБА_9 та можливості уникнення настання хоча частини тілесних ушкоджень у разі присутності пасивної безпеки, що також свідчить про недотримання водієм автомобіля «ВАЗ 2121» Правил дорожнього pvxv і вкладається в канву подій, як вони відбулись (пп. «в» п. 2.3 ПДР: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки).

На підтвердження/спростування вказаної обставини заявлено клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи для встановлення механізму виникнення у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, зокрема, чи була потерпіла пристебнута ременем безпеки до попереднього пасажирського сидіння автомобіля «ВАЗ 2121» в момент ДТП. Однак вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні такого клопотання.

Апелянт вважає, що внаслідок грубих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування так і судового розгляду, перелік яких наведено вище, залишилися невстановленими обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мають істотне та вирішальне значення для прийняття правильного та законного рішення.

Не погоджуючись з вироком суду потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що у вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2024 року взагалі не згадується про подання цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, та відповіднл не вирішується питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, за чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Зазначає, що ні вона, ні її представник не отримували будь-яких ухвал Жидачівського зайонного суду про залишення поданого позову без розгляду чи про повернення такого позову позивачу, відсутні такі ухвали і в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Просить дослідити питання отримання та розгляду судом першої інстанції цивільного позову поданого 02 квітня 2024 року ОСОБА_9 (в порядку с 128 КПК України) про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Також звертає увагу що, суд першої інстанції безпідставно відмовив у залучені її чоловіка ОСОБА_10 до справи у якості потерпілого.

Вважає, що вищезазначена ухвала Жидачівського районного суду Львівської області від 10 травня З року у справі № 443/436/23 про відмову у залучені ОСОБА_10 справи у якості потерпілого, винесена судом без виходу в нарадчу кімнату, що є додатковою підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3