Справа № 359/4777/25
Провадження №1-в/359/268/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 та його адвоката захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та використанням системи дистанційного зв`язку ВКЗ з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Згурівського районного суду Київської області від 31.05.2023 року, із урахуванням ухвали Згурівського районного суду Київської області від 08.01.2025 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки,

про приведення вироку у відповідність до законодавства України, звільнення від відбуття покарання і пом`якшення останнього у випадках передбачених ч. 2 ст. 74 КК України,

в с т а н о в и в :

23.04.2025 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до нього положення ч. 2 ст. 74 КК України та звільнити його від покарання, призначеного вироком Згурівського районного суду Київської області від 31.05.2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до положень Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, посилаючись на те, що вартість викраденого ним майна за вказаним вироком склала 2500 грн., у зв`язку з чим вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-1Х не є кримінально-караним на цей час.

Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просила клопотання обвинуваченого задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вартість майна за викрадення якого обвинуваченого засуджено, станом на день вчинення крадіжки перевищує граничну вартість майна, за викрадення якого передбачено адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні представник колонії при розгляді даного клопотання покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, представника колонії, захисника та засудженого, дослідивши особову справу засудженого, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання з таких підстав.

Встановлено, що вироком Згурівського районного суду Київської області від 31.05.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на тривалістю два роки.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_5 засуджено за таємне викрадення 10.01.2022 року чужого майна (крадіжку) на загальну суму 2500 грн. 00 коп.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 08.01.2025 року ОСОБА_5 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено останнього для відбування покарання призначеного вироком Згурівського районного суду Київської області від 31.05.2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподаткованого мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує два неоподатковані мінімуми. Визначення суми, яка дорівнює двом неоподаткованим мінімумам здійснюється виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною 2 статті 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2481 грн. Відтак сума соціальної пільги у 2022 році становила 1240,50 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 1 січня 2022 року складали 2481 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_5 засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 31.05.2023 року, за вчинення крадіжки майна, вартість якого на час вчинення перевищувала два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, а саме: за епізодом 10.01.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України на суму 2500 грн. 00 коп., вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням (злочином) і не може бути декриміналізовано відповідно до Закону №3886-ІХ.

Таким чином клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладено та керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. п. 13 ч. 1 ст. 537 та ч.1 ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Згурівського районного суду Київської області від 31.05.2023 року, із урахуванням ухвали Згурівського районного суду Київської області від 08.01.2025 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, - про приведення вироку у відповідність до законодавства України, звільнення від відбуття покарання і пом`якшення останнього у випадках передбачених ч. 2 ст. 74 КК України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали здійснено 08.05.2025 року.

Суддя ОСОБА_1