справа №176/2045/25
провадження №1-кп/176/353/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Червона Поляна, П`ятихаського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, такого, що не має дітей, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.2 ст.289, ч.1 ст.135 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2025 року за №0000130,

з участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05.03.2025 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин перебував у гостях у свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей же час, на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_3 помітив автомобіль марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» з номерним знаком « НОМЕР_1 », який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , однак перебуває у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_9 , після чого у ОСОБА_3 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що фактичний власник автомобіля спить у іншій кімнаті та не спостерігає за його діями, на столі у вищевказаному домоволодінні взяв ключі від замка запалювання автомобіля марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» з номерним знаком « НОМЕР_1 », після чого вийшов на подвір`я та відчинив ворота виїзду з території домоволодіння.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з тих же мотивів і спонукань, ОСОБА_3 05.03.2025 приблизно о 19 годині 02 хвилини, відчинив водійські двері зазначеного автомобіля та сів на водійське сидіння, де з використанням ключа від замка запалювання запустив двигун.

Надалі ОСОБА_3 , отримавши можливість керувати та здійснювати рух, на автомобілі марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» з номерним знаком « НОМЕР_1 » виїхав на вулицю Набережна та рухався в напрямку вулиці Заводська в м. Жовті Води, Кам`янського району, Дніпропетровської області.

Так, ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом - легковим автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» з номерним знаком « НОМЕР_1 », вартість якого станом на 05.03.2025 становить 235 968 гривень 76 копійок, тобто від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Своїми незаконними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 235 968 гривень 76 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 05.03.2025 приблизно о 19 годині 02 хвилини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , не маючи посвідчення водія та, відповідно, не маючи належних навичок керування транспортними засобами, достеменно знаючи та розуміючи, що керування транспортним засобом без посвідчення водія заборонено, приступив до керування технічно справним автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» з номерним знаком « НОМЕР_1 », чим порушив вимоги п. 2.1. а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху України), який передбачає, що:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

У подальшому 05.03.2025, приблизно о 19 годині 10 хвилин, у темний час доби, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» з номерним знаком « НОМЕР_1 », здійснював рух по правій смузі проїзної частини вулиці Заводська в м. Жовті Води Кам`янського району Дніпропетровської області, яка має асфальтобетонне покриття, шириною 13 метрів, призначена для руху в двох зустрічних напрямках, при цьому рухався в напрямку вулиці Героїв України з боку вулиці Музейна в м. Жовті Води зі швидкістю 80 кілометрів на годину, яка перевищувала максимально можливу швидкість у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості та в межах населеного пункту, чим порушив вимоги п.п. 12.2., 12.4 Правил дорожнього руху України, які передбачають, що:

п.12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Під час руху водій ОСОБА_3 на керованому ним автомобілі став наближатися до ділянки зазначеної автодороги, розташованої навпроти електричної опори №77/23, котру взято за повздовжній орієнтир по ходу руху автомобіля, де згідно з Правилами дорожнього руху України відсутня дорожня розмітка та встановлено дорожній знак згідно з Правилами дорожнього руху України 1.23.2 (Прилягання другорядної дороги з лівого боку).

В цей же час, по цій же проїзній частині, попереду автомобіля, керованого ОСОБА_3 , на відстані приблизно 2,8 метрів від правого краю проїзної частини вулиці Заводська в м. Жовті Води, в попутному напрямку відносно автомобіля марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS», рухався велосипедист ОСОБА_7 на технічно справному велосипеді марки «Crosser 290», на якому позаду був встановлений та увімкнений ліхтар червоного кольору та світловідбивач червоного кольору, а спереду був увімкнений ліхтар білого кольору.

Надалі, ОСОБА_3 , того ж дня, приблизно о 19 годині 10 хвилин, рухаючись на керованому ним автомобілі марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS», при наближенні до ділянки автодороги по вулиці Заводська в м. Жовті Води, розташованої навпроти електричної опори №77/23, маючи реальну і об`єктивну можливість бути уважним і стежити за дорожньою обстановкою, маючи реальну і об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду нього на велосипеді із увімкненим позаду ліхтарем червоного кольору рухається велосипедист ОСОБА_7 , а також не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, при виявлені небезпеки для руху, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, своє самопочуття, свої практичні навички керування транспортними засобами, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, діючи з необережності та в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.3., 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які передбачають:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил,

уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки у вигляді появи велосипедиста, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, а проявляючи кримінальну противоправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух через вказану ділянку проїзної частини, внаслідок чого лівою стороною переднього бамперу автомобіля (яка є виступаючим елементом) здійснив зіткнення з задньою частиною велосипеда, а саме з шиною заднього колеса, на відстані 3 м. відносно правого краю проїзної частини та 0.7 м. перед електричною опорою №77/23, котру взято за повздовжній орієнтир, по ходу руху автомобіля марки «КІА» моделі «Cerato». Після чого, від цього удару велосипедиста ОСОБА_7 було відкинуто на проїзну частину вул. Заводська в м. Жовті Води.

Внаслідок даної ДТП травмовано велосипедиста ОСОБА_7 , якому спричинені наступні тілесні ушкодження: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма: багатоуламковий перелом кісток склепіння: лобної кістки, стінок фронтальної пазухи з подовженням в лінійний перелом тім?яної та виличної кісток справа; багатоуламкові переломи кісток лицевого скелету: множинні осколкові переломи кісток носу, стінок очниць, гайморових пазух, кліток решітчастого лабіринту, орбіт, крилоподібних відростків; стиснення головного мозку епідуральними гематомами в лобній та тім?яній частках справа обсягом до 150мл, кров в між півкульній щілині, зміщення утворень середньої лінії вліво та звуження зовнішніх та внутрішніх лікворних просторів; забій головного мозку ІІI ступеня: контузійні зміни правої лобної частки, мигдалики мозочку розміщені вище краю великого потиличного отвору; субарахноїдальний крововилив; двосторонній гемосинус (кров в порожнинах гаймарових пазух); перелом верхньої щелепи по М-ФОР III (суббазальний); хірургічно оброблена (забійна за даними медичних документів) рана лобної ділянки справа; хірургічно оброблені рани перенісся і нижньої губи; параорбітальні гематоми з обох сторін; множинні садна обличчя, кистей, колін (без зазначення точної локалізації, форми, розмірів, напрямку та кількості); субкон`юнктивальні крововиливи обох очей.

Усі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 не підлягають розділенню і відносяться до категорії Тяжких, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчиться смертю.

Допущенні водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 1.5., 2.1 а), 2.3. б), 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Крім того, 05.03.2025, приблизно о 19 годині 11 хвилин, у водія ОСОБА_3 , після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, а саме після зіткнення керованого ним автомобілю марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» з номерним знаком « НОМЕР_1 » з велосипедистом ОСОБА_7 , яке сталось в результаті порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5., 2.1 а), 2.3. б), 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, виник раптовий кримінальний протиправний умисел на зникнення з місця дорожньо-транспортної пригоди з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та на завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, яку він сам своїми діями поставив в небезпечний для життя стан.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, у зазначений день та час, ОСОБА_3 , у порушення вимог п. 2.10. «Правила дорожнього руху» України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, яким передбачено:

п. 2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)»,

усвідомлюючи, що скоїв зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 , який внаслідок отримання ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, маючи реальну можливість надати домедичну допомогу останньому, при цьому не маючи об`єктивних причин і підстав відмовитися від прийняття заходів з надання допомоги, маючи прямий умисел на завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, в місці зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 керований ним транспортний засіб марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5MT GLS» не зупинив, заходів для надання домедичної допомоги потерпілому не вжив, бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги не викликав, про дорожньо-транспортну пригоду до органу чи підрозділу Національної поліції не повідомив, заходів для збереження слідів пригоди не вжив, прибуття на місце події поліцейських не чекав, а зник з місця пригоди, залишивши велосипедиста ОСОБА_7 в непритомному стані лежати на проїзній частині вулиці Заводська в м. Жовті Води, Кам`янського району Дніпропетровської області, тобто залишивши останнього без допомоги, хоча водій ОСОБА_3 був зобов`язаний вжити заходів з надання допомоги, оскільки його дії, пов`язані з управлінням транспортним засобом, передували тому, що життя ОСОБА_7 було поставлено під загрозу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Дав суду показання за тих обставин, які викладені в обвинувальному акті. Зокрема, зазначив, що 05.03.2025 року він перебував у знайомого ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 . На подвір`ї потерпілого він побачив автомобіль марки КІА. Вирішив ним заволодіти. У вечірню годину, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 заснув, він, без дозволу потерпілого, взяв зі столу ключі від автомобіля, сів за кермо, завів двигун та виїхав. Не маючи водійського посвідчення, він виїхав з вулиці Набережна на авто потерпілого, та поїхав у власних справах. На вулиці Заводська, він не впорався з керуванням автомобіля та здійснив наїзд на велосипедиста. Він не зупинив автомобіль, залишив потерпілого на дорозі та поїхав додому. В салоні автомобіля з ним був знайомий ОСОБА_12 . Зазначив, що залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки злякався. Наступного дня до нього приїхали працівники поліції. Він нікому не повідомляв про ДТП. Просив не позбавляти його волі. Цивільний позов ОСОБА_7 визнав повністю.

При цьому зазначив, що повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення. Просив не досліджувати докази у кримінальному провадженні. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі.

Докази вини, здобуті досудовим розслідуванням, обвинувачений визнає повністю і не оспорює їх. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Дана позиція обвинуваченого є добровільною. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 , кожний окремо, не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України, потерпілий ОСОБА_7 цивільний позов підтримав.

Потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 погоджуються з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Cуд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за:

- ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони потерпілому заподіяли тяжке тілесне ушкодження;

- ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким злочином, за ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином, за ч.1 ст.135 КК України є нетяжким злочином.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не притягувався до кримінальної відповідальності.

На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.

Обвинувачений перебуває на обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_3 . На обліку як безробітній обвинувачений не перебуває.

Згідно досудової доповіді, складеної представником персоналу органу пробації від 07.07.2025 року відносно ОСОБА_3 слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст..67 КК України, не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде остаточне покарання у виді позбавленні волі, з відбуванням покарання реально в місцях позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений, не маючи спеціального права на керування транспортним засобом /водійського посвідчення/, незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 , сів за кермо, під час керування автомобілем, не маючи належного водійського досвіду, порушуючи правила дорожнього руху України, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, залишив потерпілого у небезпеці на автомобільній дорозі, без свідомості, не надав домедичну кваліфіковану допомогу, не викликав медичну швидку допомогу та працівників поліції, чим наразив на велику небезпеку потерпілого ОСОБА_7 . Кримінально-каранні дії обвинуваченого ОСОБА_3 призвели до настання таких негативних наслідків.

Статтями 50, 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З урахуванням вищенаведеної мети покарання, суд приходить до висновку, що звільнення від відбування покарання з іспитовим строком не може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що в умовах воєнного стану є не припустимим.

Вчинені ОСОБА_3 злочини є як тяжкими, так і нетяжким, представляють значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності.

Підстав для застосування ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом або призначення покарання нижче від найнижчої межі, суд не вбачає, оскільки судом не встановлені обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що є безумовною підставою для застосування такої норми Закону, а також відсутні обставини щодо відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілому ОСОБА_7 . Суд встановив, що під час судового розгляду обвинувачений шкоду потерпілому ОСОБА_7 не відшкодував взагалі. Обвинувачений не намагався хоча б почати сплачувати кошти у відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_7 .

Суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 остаточно мінімального строку покарання, з урахуванням ч.1 ст.70 КК України.

Окрім того, суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які наполягали на призначенні покарання обвинуваченому з реальним відбуванням його в місцях позбавлення волі.

Підстав призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом не має, оскільки у ОСОБА_3 відсутнє таке спеціальне право. Окрім того, не має підстав призначити таке додаткове покарання як конфіскація майна, у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого майна.

Потерпілий ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні подав позовну заяву до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір матеріальної шкоди 128 647,76 грн., розмір моральної шкоди 250 000 грн.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкоди, завдана неправомірними діями майну фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1117 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В даному випадку, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнав повністю, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, як і щодо питання добровільності визнання відповідачем позовних вимог.

Враховуючи те, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно було завдано матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 128 647 грн. 76 коп., у відшкодування моральної шкоди 250 000 грн.

Окрім того, представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 подав суду клопотання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 процесуальних витрат за надання правової допомоги в сумі 7000 грн. Адвокатом подані належні документи, які підтверджують розмір витрат за надання правової допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 не заперечували щодо стягнення таких витрат на користь потерпілого ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 20.06.2025 року. Строк дії ухвали слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.04.2025 року закінчився. Таким чином, на час ухвалення вироку суду, щодо обвинуваченого не застосовано запобіжний захід.

Відповідно до ч.7 ст.72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання слід зарахувати строк цілодобового домашнього арешту з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. /період цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 тривав з 25.04.2025 року по 20.06.2025 року./

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 слід рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання та затримання його на підставі вироку суду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в загальному розмірі 81 166 грн. 19 коп.

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15.04.2025 року про накладення арешту на майно слід скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368,369-371,373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 135 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 4 /чотири/ роки без позбавлення права керувати транспортними засобами;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш сворого покарання, більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років, без позбавлення права керувати транспортними засобами та без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання та затримання його на підставі вироку суду.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк цілодобового домашнього арешту з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. /період цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 тривав з 25.04.2025 року по 20.06.2025 року./

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в в загальному розмірі 81 166 грн. 19 коп.

Речові докази:

-Три марлеві тампони зі змивами дверних карт водійської та пасажирської сторони та ручки КПП, сліди папілярних ліній, чохол з керма знищити;

-Автомобіль «КІА» реєстраційний номер НОМЕР_1 , противотуманна фара з номером «КІА 92201-2F1, передній бампер з пошкодженнями сріблястого кольору, який демонтовано з автомобіля «КІА» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_9 ;

-Контрольний змив на марлевий тампон, змиви з плями бурого кольору на марлевому тампоні, фрагмент пластмаси сріблястого кольору знищити;

-велосипед сірого кольору «Crosser 290 повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

-паперові конверти з № 2067/25, 20/25, в яких містяться букальні епітелії, змиви знищити;

-флеш-носій, оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15.04.2025 року про накладення арешту на майно - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 128 647 грн. 76 коп., у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 250 000 грн., витрати за надання правової допомоги у сумі 7000 грн.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя