Справа № 344/7649/25
Провадження № 1-кс/344/3375/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0002331 від 16.12.2022,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася із клопотанням про скасування арешту на автомобіль марки Audi Q8, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.01.2024, у кримінальному провадженні №0002331 від 16.12.2022, та повернення власнику, володільцю.

В обґрунтування такого посилається на те, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.01.2024 накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки Audi Q8, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 30.05.2024 заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження закрито, то потреба в застосуванні майна відпала, а тому наявні підстави для скасування накладеного арешту.

ОСОБА_3 у поданому клопотанні просила розгляд клопотання проводити без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд клопотання здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.01.2024, у справі №344/911/24, встановлено, що ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження №0002331 від 16.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 січня 2024 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Audi Q8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 .

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» ( lex posterior generalis non derogat priori speciali ). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Саме із таких настанов виходила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду щодо застосування приписів ч. 4 ст. 132 КПК України у своїй Постанові від 15.04.2024 року у справі № 554/2506/22.

Постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.05.2024 року кримінальне провадження №0002331 від 16.12.2022 закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, після закінчення терміну оскарження даної постанови речові докази: автомобіль марки Audi Q8, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ВАЗ-21213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , повернути у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, власникові або особі, яка має право ним розпоряджатися.

Отже, з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.01.2024 про арешт майна в межах кримінального провадження №0002331 від 16.12.2022, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0002331 від 16.12.2022 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1