Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1804/25
Провадження № 1-кс/935/409/25
У Х В А Л А

Іменем України

11 серпня 2025 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 26.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

установив:

До слідчого судді Коростишівського районного суду звернулась старший слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи його тим, що у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений автомобіль марки "Iveco" DAILY 35S11 р.н. НОМЕР_1 та електровелосипед DOROZHNIK ELB-D-26-187 з метою їх збереження та необхідністю проведення судових експертиз.

Органом досудового розслідування зазначено, що 25.07.2025 близько 15 год 10 хв на під`їзній дорозі від с. Ставище, Житомирського р-ну, до автодороги "Київ-Чоп" відбулось зіткнення вантажного автомобіля "Iveco" DAILY 35S11 р.н. НОМЕР_1 під керуваннями ОСОБА_5 , який рухався у напрямку автодороги "Київ-Чоп" з неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалась на електровелосипеді DOROZHNIK ELB-D-26-187 назустріч.

Внаслідок даної події ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом потиличної кістки, забій плечового поясу, та госпіталізована до лікувального закладу м. Боярки.

25.07.2025 у період часу з 19:10 год. по 22:19 год. проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди під час якої вилучено електровелосипед DOROZHNIK ELB-D-26-187.

25.07.2025 у період часу з 23:10 год. по 23:22 год. проведено огляд місця події за адресою: с. Небелиця, вул. Миру, буд. 98 під час якої вилучено автомобіль марки "Iveco" DAILY 35S11 р.н. НОМЕР_1 .

Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000219 від 26 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Автомобіль марки "Iveco" DAILY 35S11 р.н. НОМЕР_1 та електровелосипед DOROZHNIK ELB-D-26-187, визнано речовими доказами.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля марки "Iveco" DAILY 35S11 р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 , мешканка АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який користується телефоном НОМЕР_3 .

Крім того в ході досудового розслідування встановлено, що власником електровелосипеда DOROZHNIK ELB-D-26-187 є ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_3 , який користується телефоном НОМЕР_4 .

Слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів, наведених у ньому та просила його задовольнити.

До суду власник майна ОСОБА_8 надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без його участі, не заперечує щодо накладення арешту на майно.

До суду захисник особа, у володінні якої перебуває майно ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 подали заяву, в якій просили проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без їх участі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо накладення арешту на майно.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що мають кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 1 та 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається у тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про його задоволення, оскільки воно відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчим доведено необхідність накладення арешту на вище перелічене майно з метою збереження речових доказів та проведення відповідних судових експертиз.

Накладення арешту у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000219 від 26.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, відповідає завданням у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі з огляду на те, що автомобіль марки "Iveco" DAILY 35S11 р.н. НОМЕР_1 та електровелосипед DOROZHNIK ELB-D-26-187 є речовими доказами у кримінальному правопорушенні, містить відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також слідчий суддя враховує, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тому клопотання про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ч. 1-3 ст. 170, ч. 1 ст. 172, ч. 5 ст. 173 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування з метою збереження речового доказу та проведення необхідних судових експертиз на автомобіль марки "Iveco" DAILY 35S11 р.н. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіля є ОСОБА_7 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та електровелосипед DOROZHNIK ELB-D-26-187, власником якого є ОСОБА_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1