Справа № 752/406/24 Головуючий в суді 1-ої інстанції - ОСОБА_1 ,
Провадження 11-кп/824/3966/2025 Суддя -доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначено йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та правозахисних і правоохоронних органах строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Вироком вирішено питання процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24 лютого 2022 року повномаштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, діючи умисно, добровільно, в невстановлений досудовим розслідуванням точний дату та час, але не пізніше травня 2022 року, перебуваючи у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, вступив до НОМЕР_1 окремої гвардійської бригади ордена Жукова морської піхоти Чорноморського флоту Військово-морського флоту Збройних сил Російської Федерації, з місцем дислокації на тимчасово окупованій території м. Севастополя та у складі вказаного збройного формування держави-агресора прибув на тимчасово окуповану російською федерацією територію - до Волноваського району Донецької області, де в період часу з травня 2022 року по 23 червня 2022 року, перебуваючи в районі с. Павлівка, Волноваського району, Донецької області, приймав активну участь у бойових діях проти військових підрозділів Збройних Сил України на території України.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто добровільну участі громадянина України в збройному формуванні держави-агресора.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Такі вимоги мотивує тим, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем збройних сил рф з 2002 року, у зв`язку з чим, на початок збройного конфлікту між Україною та рф, ОСОБА_8 являвся кадровим військовим сторони Міжнародного збройного конфлікту, набув статусу комбатанта, має відповідні гарантії МГП та не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, дослідження та доведення переконливості доказів перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у добровільній участі громадянина України в збройному формуванні держави-агресора, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку, а доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу інкримінованого кримінального правопорушення є неспроможними.

Так, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими та детально проаналізованими у вироку доказами, а саме: даними особовової картки на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пронаявність у ОСОБА_8 громадянства України (а.с. 57 т. 1); даними актового запису про народження № 1287 від 29 вересня 1981 року на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує наявність у останнього громадянства України (а.с. 216-217 т. 1); даними листа Державної міграційної служби України №0.5-7117/6-23 від 18.05.2023, про оформлення ОСОБА_8 паспортагромадянина України серії НОМЕР_2 та паспортагромадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 (орган, що видав - 8513) (а.с. 39-41 т. 1); даними листа Офісу Президента України №48-01/505 від 10.05.2023 року про те, що матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_8 , згідно поданої ним заяви або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили (а.с. 36 т. 1); даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000098 від 23.08.2023 року(а.с. 1 т. 1); даними рапорту старшого оперуповноваженого ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополя про те, що було встановлено військовослужбовця зс рф ОСОБА_8 , який зрадивши присязі Українському народу у 2014 році під час подій на тот АР Крим, перейшов на бік ворога та в складі НОМЕР_1 бригади морської піхоти м. Севастополь приймав участь у збройній агресії рф (а.с. 55-56 т. 1); даними протоколу огляду з додатком - оптичним DVD-R диском до нього щодо огляду сайту «wikipedia», про те, що « НОМЕР_1-отдельная гвардейская бригада морской пехоты», зазначено, що вказана бригада брала участь у боях під Волновахою (а.с. 39-53 т. 1); даними огляду від 23.03.2023 року з додатком - відеозаписом на оптичному СD-R диску, згідно якого оглянуто інформацію розміщену в мережі Інтернет, а саме відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в ході якого обвинувачений ОСОБА_8 розповідає, що 23.05.2022 року прибув на територію України у складі збройного формування держави-агресора до тимчасово окупованого рф Волноваського району Донецької області, де проходив 3 тижневе навчання з тактичної підготовки ведення бойових дій, після чого здійснював оборону вказаної окупованої місцевості від Збройних Сил України, під час бойових дій отримав поранення та потрапив у полон (а.с. 59-80 т. 1); даними висновку експерта за результатами проведення судової портретної експертизи №17412/23-35 від 15.06.2023 року, з якого вбачається, що у відеозаписі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та у фотознімку в особовій картці Державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_8 , зображена одна і та ж особа (а.п. 86-90 т. 1); даними огляду з додатком - оптичним DVD-R диском до нього, від 26.05.2023 року, згідно якого оглянуто сайт «войсковые части россии», а саме під назвою «В Ч НОМЕР_5 - НОМЕР_1 ОБрМП», наявна інформація про створення військової частини та функціонування як частини зс рф (а.с. 91-106 т. 1); даними протоколу огляду з додатком - оптичним DVD-R диском до нього від 04.06.2023 року, згідно якого оглянуто інформацію, яка розміщена в мережі Інтернет, а саме під назвою «Указ президента российской федерации от 29.01.2018 № 36 «О присвоении НОМЕР_1 отдельной ордена Жукова бригаде морской пехоты почетного наименования» опубліковано 30 січня 2018 року (а.с. 107-116 т. 1); даними протоколу огляду від 03.08.2023 року, з додатком до нього, згідно якого оглянуто відеозапис, який розміщений на каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », у месенджері «Telegram», а саме під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7», опубліковано 18 серпня 2022 року (а.с. 153-167 т. 1); даними протоколу огляду від 18.08.2023 року, згідно якого оглянуто інформацію на офіційному інтернет сайті газети КМУ «Урядовий кур`єр», а саме: публікації за 09.08.2023 рік, №159 (7557) ( а.с. 171-179 т. 1); даними листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими №222/кш/9121 від 29.09.2023 року, військовополонений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрапив у полон 23.06.2022 року в районі с. Павлівка, Волноваського району, Донецької області, був переданий на територію рф під час обміну 21.09.2023 року.

При оцінці доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

На переконання колегії суддів, вищезазначені, досліджені безпосередньо судом першої інстанції докази є належними, допустимими та достатніми для встановлення існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у своїй сукупності вказують на умисний характер дій обвинуваченого і відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів захисника, зауважує, що фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження судом, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення.

За встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження щодо протиправної діяльності ОСОБА_8 , який будучи громадянином України, приймав добровільну участь в збройному формуванні держави-агресора, непереконливими є посилання захисника на те, що ОСОБА_8 набув статусу комбатанта і має відповідні гарантії МГП.

Щодо дії закону в часі, то слід звернути увагу на те, що ОСОБА_8 вчиняв продовжуваний злочин і на момент набрання чинності ст. 111-1 КК України - 15.03.2022 року не припинив злочинну діяльність, а продовжив вчинення протиправних суспільно небезпечних дій проти основ національної безпеки України до моменту потрапляння в полон - 23.06.2022 року в районі с. Павлівка, Волноваського району, Донецької області.

Таким чином, твердження апеляційної скарги захисника за яких він ставить питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за відсутністю в його діях складу злочину, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч. 7 ст. 111-1 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: