Справа №209/6420/25
Провадження №1-кп/209/276/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2025 року за № 0000260, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2025 у денний час доби (більш точного часу не встановлено), особа, відносно якої провадження виділено в окреме провадження, з раніше знайомими ОСОБА_4 , особами, відносно яких провадження виділено в окреме провадження, перебували біля домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_7 разом зі своєю сім`єю. У цей час особа, відносно якої провадження виділено в окреме провадження , вирішила таємно, із корисливих мотивів, викрасти будь-яке чуже майно, яке знаходилося на території зазначеного домоволодіння. З цією метою, особа, відносно якої провадження виділено в окреме провадження , запропонувала ОСОБА_4 , особам, відносно яких провадження виділено в окреме провадження, спільно з нею таємно викрасти будь-яке чуже майно на території зазначеного домоволодіння, яке по всьому периметру огороджено парканом. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, із корисливих мотивів, викрадення будь-якого чужого майна з території зазначеного домоволодіння. На пропозицію особи, відносно якої провадження виділено в окреме провадження, ОСОБА_4 , особи, відносно яких провадження виділено в окреме провадження, погодились, й таким чином вступили у попередню змову, спрямовану на таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднане з проникненням у житло та сховище.

Для реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_4 спільно з особами, відносно яких провадження виділено в окреме провадження ,розподілили між собою злочинні ролі, відповідно до яких особа, відносно якої провадження виділено в окреме провадження, ОСОБА_4 та особа, відносно якої провадження виділено в окреме провадження ,після проникнення на територію вказаного домоволодіння повинні були безпосередньо вчинити дії, спрямовані на таємне викрадення будь-якого чужого майна, а особа, відносно якої провадження виділено в окреме провадження,, відповідно до відведеної йому ролі, повинен перебувати за парканом та спостерігати за навколишньою обстановкою і в разі появи кого-небудь чи виникнення інших перешкод у вчиненні злочину, попередити про це особу, відносно якої провадження виділено в окреме провадження, ОСОБА_4 та особу, відносно якої провадження виділено в окреме провадження, а також надавати іншу допомогу в скоєнні злочину, необхідну для доведення їх спільного злочинного умислу до кінця.

Після чого, реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з особами, відносно яких провадження виділено в окреме провадження,, перебуваючи у вказаний проміжок часу в зазначеному місці, діючи за попередньою змовою групою осіб, розуміючи протиправний характер своїх дій, втрьох перелізли через паркан, який розмежовує приватну територію від загальнодоступного місця та доступ до якого обмежено для сторонніх осіб та проникли на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим незаконно проник у сховище, а особа, відносно якої провадження виділено в окреме провадження ,згідно відведеної йому ролі, залишився чекати за парканом.

Далі, продовжуючи єдиний спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , особи, відносно яких провадження виділено в окреме провадження , будучи обізнаними, що вони діють в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України, у вказаний час, в означеному місці, підійшли до вхідних дверей житлового будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто сторонній не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, усвідомлюючи те, що своїми діями вони здійснюють таємне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, діючи спільно, умисно, таємно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вибиття вхідних дверей, проникли до житлового будинку, звідки з приміщення коридору викрали електроінструменти, які належать потерпілій ОСОБА_7 , а саме: зварювальний апарат Kaiser «INVERTOR TOP-180R» жовто-чорного кольору, вартістю 998 гривень 10 копійок, дриль-шуруповерт «Росмаш РСШ-850» жовто-чорного кольору, вартістю 560 гривень 00 копійок, кутошліфувальну машинку (болгарку), діаметром абразивного диску 115 mm, частотою 50 Hz, потужністю 600 W, частотою обертів 11000об/хв вартістю 316 гривень 42 копійки, та передали викрадене майно через паркан особі, відносно якої провадження виділено в окреме провадження , який відніс зазначене майно до автомобіля.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , особи, відносно яких провадження виділено в окреме провадження ,будучи обізнаними, що вони діють в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України, у вказаний час, в означеному місці, вийшовши з приміщення житлового будинку на подвір`я вказаного домоволодіння АДРЕСА_3 , що по всьому периметру огороджено парканом, побачили на подвір`ї міні-мийку для автомобілів «Power craft» жовто-чорного кольору, яка належить потерпілій ОСОБА_7 , та скориставшись тим, що за їх діями ніхто сторонній не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, усвідомлюючи те, що своїми діями вони здійснюють таємне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, діючи спільно, умисно, таємно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення в сховище, викрали із зазначеного сховища міні-мийку для автомобілів «Power craft» жовто-чорного кольору, вартістю 3340 гривень 00 копійок, та передали викрадене майно через паркан особі, відносно якої провадження виділено в окреме провадження, який відніс зазначене майно до автомобіля.

Заволодівши вищевказаними електроінструментами, ОСОБА_4 разом з особами, відносно яких провадження виділено в окреме провадження, залишили місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, що належить потерпілій ОСОБА_7 , та у подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили останній майнової шкоди на загальну суму 5214 гривень 52 копійки (п`ять тисяч двісті чотирнадцять гривень п`ятдесят дві копійки).

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

25 серпня 2025 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,згідно якої сторони , підписуючи зазначену угоду, повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується: 1) беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри під час судового розгляду; 2) сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду обвинувального акту в суді. Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченим шкода завдана лише особі потерпілого. Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів відповідно, тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України: не встановлено. З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , цілі та мети покарання, Сторони узгодили наступне покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, на період якого покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено, та визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування.

Крім того обвинувачений зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди . Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 до судового засідання не з`явився , про час, дату і місце розгляду кримінального провадження повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність , проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими не заперечує .

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, переконавшись, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, суд дійшов висновку про те, що надана угода про визнання винуватості відповідає вимогам законодавства, інтересам суспільства та не порушує права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та сховище, вчинене в умовах воєнного стану, і кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

В силу ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття .

В силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання » від 24 жовтня 2003 р. № 7(із змінами) судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення , особу обвинуваченого ОСОБА_4 і обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки він не представляє великої суспільної небезпеки, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, враховуючи, що тяжкі наслідки від кримінального правопорушення не наступили, цивільний позов не заявлявся, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України.

Суд приходить до висновку , що у даному конкретному випадку призначення обвинуваченому покарання зі застосуванням положень ст. 75 КК України відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також, у відповідності до ч.3 ст.76 КК України, суд вважає за можливе покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов"язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що є необхідним та достатнім для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, суд дійшов до переконання про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 25 серпня 2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, застава внесена 08 травня 2025 року в розмірі 60 560 грн. . У зв`язку з засудженням обвинуваченого ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, відсутня необхідність у продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відповідно до стю126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до п.13 ч.1, ч.3 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання-на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються:

у разі визнання особи винуватою: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 07.07.95 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

У разі виділення кримінального провадження в окреме провадження щодо одного з декількох обвинувачених, питання розподілу процесуальних витрат вирішується судом окремо для кожного провадження. Суд, ухвалюючи рішення у виділеному провадженні, має визначити, які саме витрати пов`язані саме з цим обвинуваченим та стягнути їх з нього.

Враховуючи , що у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачуються 4 особи, провадження відносно трьох з яких виділено в окреме, та витрати на проведення судової товарознавчої експертизи, судово- дактилоскопічної та судово-трасологічної експертизи пов`язані саме як з обвинуваченими ОСОБА_4 , так з трьома іншими особами, провадження відносно яких виділено у окреме провадження , суд приходить до висновку , що процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи, судово-дактилоскопічної експертизи та судово-трасологічної експертизи у сумі 21 998 грн.50 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Держави в розмірі частки з кожного, тобто по 5 499, 63 грн.

Долю речових доказів вирішити при розгляді кримінального провадження, з якого були виділені матеріали даного кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно ж до ч.4 ст.174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, було застосовано з метою збереження та подальшого дослідженні речових доказів.

Питання про заходи забезпечення кримінального провадження , застосовані ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року, вирішити при розгляді кримінального провадження, з якого були виділені матеріали даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 серпня 2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені судом на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Скасувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави.

Повернути заставодавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заставу ,внесену 08 травня 2025 року на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, у сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят )грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України , на користь держави частку процесуальних витрат на залучення експерта у сумі 5 499 грн. 63 коп. ( п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять грн. 63 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1