Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/513/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 401/2109/23 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000410 від 10 травня 2023 року про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу с.89 КК України такий, що не має судимостей,

строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000410 від 10 травня 2023 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачених за ч.4 ст. 187 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_10 в порядку ст.331 КПК України звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вказуючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та продовжити злочинну діяльність.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 23 серпня 2025 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі він буде переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Вважає, що при таких обставинах, висновки суду про продовження йому строку тримання під вартою є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

В судове засідання захисник-адвокат ОСОБА_11 будучи повідомлена належним чином про дату та час судового засідання не з`явилася, до суду подала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі, оскільки вона перебуває на лікарняному, у зв`язку з чим колегія суддів, вважає за можливе у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України провести розгляд апеляційної скарги без її участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів погоджується з доводами прокурора та висновками суду першої інстанції про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, під тяжкістю покарання, яке загрожує, може переховуватись від суду, впливати на свідків та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовано прийшов правильного висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, під тяжкістю покарання, яке загрожує може переховуватись від суду, оскільки він не працює, постійного джерела заробітку не має, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, а також враховуючи, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти власності та з метою уникнення відповідальності за злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Таким чином, апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність та необґрунтованість його подальшого тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, районний суд при розгляді даного клопотання прокурора повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 може впливати на свідків, які дають покази, з метою вмовлянь або переконань заради зміни чи відмови від показів задля зменшення чи ухилення від відповідальності.

Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки може вчинити інші кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Окрім того, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про погіршення стану здоров`я та неналежне надання йому медичної допомоги в умовах ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Отже, за необхідності, медична допомога надається підозрюваним, обвинуваченим в умовах слідчого ізолятора.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, за необхідне, з метою усунення факту ненадання чи неналежного надання медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст.206 КПК України, доручити при необхідності надати невідкладну медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_7 , який перебуває в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та здійснити медичне обстеження.

Керуючись ст.ст. 206, 331, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою в кримінальному провадженні № 0000410 від 10 травня 2023 року на 60 днів, а саме до 23 серпня 2025 року включно - залишити без змін.

На підставі ст.206 КПК України зобов`язати начальника Кропивницького СІ забезпечити організацію надання обвинуваченому ОСОБА_8 при необхідності невідкладної медичної допомоги та медичного обстеження.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4