Справа № 185/8358/25
Провадження 1-кп/185/1322/25
В И Р О К

іменем України

11 серпня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001138 від 04.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Соледар Донецької області, громадянки України, неодруженої, з середньою освітою, неофіційно працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та такої, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за таких обставин.

04 липня 2025 року, ОСОБА_3 , перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , де на протязі дня вживала алкогольні напої разом з ОСОБА_5 . 04 липня 2025 року, приблизно о 12 год. 10 хв., перебуваючи в кухонній кімнаті зазначеного будинку у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під час спільного розпиття алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 . Цього ж дня, 04 липня 2025 року, приблизно о 12 год. 20 хв., реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, достовірно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні кухонної кімнати будинку АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, тримаючи в правій руці кухонний ніж, умисно з силою нанесла два удари вказаним ножом в область спини ОСОБА_5 , який стояв до неї спиною, чим спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини справа по лопаточній та по задньо-пахвовій лініям в проекції 9-10. міжребер?я, з пораненням нижньої долі правої легені, гемотораксом які утворилися від дії плаского предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями та діяв за ударним механізмом, таким предметом могло бути вістря та лезо ножа та за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого визнається винуватою ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повідомила, що повністю згодна з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає свою вину, а наведені в обвинувальному акті час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину зазначені вірно. Свої дії піддала критичній оцінці та висловила щире каяття щодо скоєного. Пояснила, що 04 липня 2025 року її подруга ОСОБА_7 , з якою вони працюють на полі, запросила її до себе в гості. Під час зустрічі вони вживали алкогольні напої. Між подругою та потерпілим виник скандал, у зв`язку з чим обвинувачена зробила зауваження ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 почав наближатися до неї, а вона в цей момент нарізала помідори та тримала в правій руці кухонний ніж. Коли потерпілий підійшов, вона нанесла два удари зазначеним ножем у ділянку його спини. Після цього обвинувачена надавала потерпілому медичну допомогу та викликала швидку допомогу. Надала матері потерпілого 4 000 грн для відшкодування витрат на лікування.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що до подій 04 липня 2025 року з обвинуваченою ОСОБА_3 знайомий не був. У зазначений день, близько 12:00, він перебував удома за адресою: АДРЕСА_3 . До нього прийшла обвинувачена разом із його дівчиною. Вони разом вживали алкогольні напої. Подальших обставин подій потерпілий не пам`ятає. Заявив, що не має претензій до обвинуваченої, просив суворо не карати.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до витягу з ЄРДР за 0001138 від 04.07.2025, зареєстровано кримінальне провадження за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/27323-ТР від 10.07.2025, відповідно до якого, на футболці, вилученої 04.07.2025 у потерпілого ОСОБА_5 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , ззаду наявні три наскрізні пошкодження, утворені предметом, що має клинок з вістрям, обухом та гостро заточеним лезом.

Висновком експерта № 531 від 24.07.2025 року встановлено, що згідно з наданою медичною документацією та об`єктивними даними огляду у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки справа по лопатковій та по задньо-пахвовій лініях у проекції 910 міжребер`їв, з пораненням нижньої долі правої легені та гемотораксом. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії плаского предмета, який мав колючо-ріжучі властивості та діяв за ударним механізмом; таким предметом могло бути вістря та лезо ножа. За своїм характером ці ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення (п. 2.1.1 а), п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених ушкоджень, ОСОБА_5 було спричинено не менше двох травмуючих дій. За морфологічними ознаками ці ушкодження могли утворитися за обставин та у час, зазначених у постанові про призначення судово-медичної експертизи та підтверджених наданою медичною документацією, тобто 04.07.2025 року. З огляду на характер і механізм спричинення, виявлені ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Зазначені висновки суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено.

Будь-яких розбіжностей у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі й права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченої в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченої мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, та доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я особи. Об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.

Суспільно небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному впливі на потерпілого.

Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Між діями обвинуваченої та наслідками у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини справа по лопаточній та по задньо-пахвовій лініям в проекції 9-10. міжребер?я, з пораненням нижньої долі правої легені, гемотораксом які утворилися від дії плаского предмету, є прямий причинний зв`язок.

Умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою, за час проживання на території с. Роздори Синельниківського району характеризується позитивно, працює неофіційно, раніше не судима, неодружена. Відповідно до посвідчення, є членом багатодітної сім`ї та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підлягає покаранню за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, враховуючи посткримінальну поведінку обвинуваченої, а також позиція потерпілого, який просив суворо не карати, дані про особу обвинуваченої, наявність обставини, що пом`якшують та бтяжують покарання, ставлення ОСОБА_3 , до скоєного, впливу призначеного покарання на виправленн, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості й цілей правосуддя, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Тому, з урахуванням викладеного, а також правових висновків, наведених у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 298/95/16 та від 16.08.2018 у справі № 183/163/14, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливі без реального відбування призначеного покарання. У зв`язку з цим її слід звільнити від відбування покарання, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2025 року стосовно підозрюваної ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 05.09.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді домашнього арешту слід залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2025, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Витрати пов`язані із проведенням судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/27323-ТР від 10.07.2025, на проведення якої було витрачено 3565,60 грн, відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченої на користь держави.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373,374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді домашнього арешту, з визначеним обсягом обов`язків, залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню:

футболку синьо-жовтого кольору зі слідами РБК з механічними пошкодженнями на спині, ніж з рукояткою чорного кольору з лезом довжиною приблизно 9 см, зі слідами РБК знищити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2025 по справі 185/7483/25 (провадження № 1-кс/185/582/25).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертизи у сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченій.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1