Березівський районний суд Одеської області
18.06.2025
Справа № 494/234/25
Провадження № 1-кс/494/307/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

старшої слідчої відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшої слідчої відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000062 від 28.01.2025 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, Попаснянського району, с. Лоскутівка, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч.2 ст.301, ч.2 ст.156 КК України,-

в с т а н о в и в:

16.06.2025 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася старша слідча відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

На обґрунтування поданого клопотання, старша слідча посилалась на те, що раніше заявлені ризики не зменшились та неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали суду.

У судовому засіданні прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону підтримав клопотання, просив задовольнити на підставах, викладених у ньому. Стверджує, що відділенням №1 слідчого відділу Березівського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000062 від 28.01.2025 року, з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч.2 ст.301, ч.2 ст.156 КК України.

Прокурор також пояснив, що проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу на посаді стрільця помічника гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 спеціалізованої роти (Шквал) військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» порушив вимоги ст. ст. 3, 21, 68 Конституції України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за наступних обставин.

Так, відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства ратифікованої Законом України від 20 червня 2012 року «Кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення криміналізації такої умисної поведінки: а) заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, яка не досягла передбаченого законодавством віку для заняття діяльністю сексуального характеру; b) заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, коли: використовується примус, сила чи погрози або насильство здійснюється зі свідомим використанням довіри, авторитету чи впливу на дитину, зокрема в сім`ї, або насильство здійснюється в особливо вразливій для дитини ситуації, зокрема з причини розумової чи фізичної не спроможності або залежного становища.

Незважаючи на вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, правом на нормальний розвиток неповнолітніх та формування в них належної сексуальної поведінки, 07.01.2025 приблизно о 14 годині 30 хвилин, більш точного часу вході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, перебуваючи в приміщенні спальної кімнати житлового будинку за місцем свого проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись мотивом задоволення своєї статевої пристрасті, з метою розбещення малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про те, що вона не досягла чотирнадцятирічного віку, вчинив розпусні дії сексуального характеру, які виразилися в здійсненні оральних поцілунків з ОСОБА_7 , погладжуванні її тіла в ділянці внутрішньої частини стегон, пальпації та стисканні її сідниць, молочних залоз впродовж часу від 5 до 10 хвилин поспіль, чим розпалював статевий інстинкт у малолітньої ОСОБА_7 , спричиняючи її моральну, фізичну розбещеність та формуючи в неї аморальні погляди на статеве життя.

Після чого, 10.01.2025 року приблизно о 15:00 годині, більш точного часу вході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , вчинивши 07.01.2025 відносно малолітньої ОСОБА_7 зазначені розпусні дії, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, з сексуальних мотивів, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцятирічного віку, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом застосування фізичного насильства до малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виразилось у нанесенні одного удару долонею руки в праву частину обличчя потерпілої, повалив її на ліжко в кімнаті будинку, та утримуючи кисті її рук своїми руками, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 через свій малолітній вік не може чинити опір та в повній мірі не розуміє значення вчинюваних дій, використовуючи свій ерегований статевий орган, здійснив ним неодноразові вагінальні проникнення в тіло ОСОБА_7 із спричиненням двох повних розривів дівочої пліви, після чого, досягнувши фізіологічного та емоційного задоволення своєї сексуальної пристрасті, відпустив останню.

В подальшому, ОСОБА_5 , в супереч моральним засадам суспільства, в порушення вимог ст. ст. 1, 2 Міжнародної конвенції «Про припинення обігу порнографічних видань та торгівлі ними», укладеної в Женеві 12.09.1923, а також Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» (Ланцаротська конвенція), яку ратифіковано Україною 20.06.2012, статі 36 Закону України «Про медіа» - «Обмеження щодо змісту інформації», відповідно до якої на території України в медіа та на платформах спільного доступу до відео, забороняється поширювати: «порнографічні матеріали, а також матеріали, що заохочують сексуальну експлуатацію та насильство над дітьми, демонструють статеві відносини дітей, використовують образ дій (візуальний запис образу дітей) у видовищних заходах сексуального чи еротичного характеру», здійснив виготовлення відеопродукції порнографічного характеру з метою розповсюдження та розповсюдив її неповнолітній особі за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцятирічного віку, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 23 години 16 хвилин 10.01.2025, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, із сексуальних мотивів, з метою розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру неповнолітній ОСОБА_7 , за допомогою камери власного мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A15» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , відзняв відеозапис з назвою «Vid_20250110_131648_252», що демонструє вчинення ним мастурбаторних дії зі своїм оголеним ерегованим статевим органом та містить інформацію порнографічного характеру. Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи за тією ж адресою, переслідуючи попередні мету та мотив, діючи умисно, 10.01.2025 приблизно о 23 годині 16 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A15» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який мав підключення до Всесвітньої мережі «Інтернет», через обліковий запис з назвою «Arei 2024» у соціальній мережі «Instagram», відправив в чат з неповнолітньою ОСОБА_7 зазначений відеофайл, який містить інформацію порнографічного характеру. Тим самим, ОСОБА_5 , розповсюдив відеопродукцію порнографічного характеру неповнолітній ОСОБА_7 , яка використовуючи належний їй мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 з підключенням до Всесвітньої мережі «Інтернет», через чат свого облікового запису в соціальній мережі «Instagram», ознайомилася зі змістом відеофайлу з назвою «Vid_20250110_131648_252», що демонструє вчинення ОСОБА_5 мастурбаторних дії зі своїм оголеним ерегованим статевим органом та містить інформацію порнографічного характеру, та зберегла його у внутрішню пам`ять зазначеного мобільного телефону.

Крім того, ОСОБА_5 порушив вимоги ст. ст. 3, 21, 68 Конституції України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за наступних обставин.

Так, відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства ратифікованої Законом України від 20 червня 2012 року «Кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення криміналізації такої умисної поведінки: а) заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, яка не досягла передбаченого законодавством віку для заняття діяльністю сексуального характеру; b) заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, коли: використовується примус, сила чи погрози або насильство здійснюється зі свідомим використанням довіри, авторитету чи впливу на дитину, зокрема в сім`ї, або насильство здійснюється в особливо вразливій для дитини ситуації, зокрема з причини розумової чи фізичної не спроможності або залежного становища.

Незважаючи на вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, правом на нормальний розвиток неповнолітніх та формування в них належної сексуальної поведінки, 10.01.2025 приблизно о 23 годині 16 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись мотивом задоволення своєї статевої пристрасті, з метою розбещення малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про те, що вона не досягла чотирнадцятирічного віку, вчинив щодо неї розпусні дії сексуального характеру, які виразилися в інтелектуальному розбещенні шляхом демонстрації їй відеофайлу з назвою «Vid_20250110_131648_252», що демонструє вчинення ОСОБА_5 мастурбаторних дії зі своїм оголеним ерегованим статевим органом та містить інформацію порнографічного характеру.

Так, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 23 години 16 хвилин 10.01.2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою камери власного мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A15» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , відзняв відеозапис з назвою «Vid_20250110_131648_252», що демонструє вчинення ним мастурбаторних дії зі своїм оголеним ерегованим статевим органом та містить інформацію порнографічного характеру. Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи за тією ж адресою, переслідуючи вказані мету та мотив, діючи умисно, 10.01.2025 року приблизно о 23 годині 16 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A15» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який мав підключення до Всесвітньої мережі «Інтернет», через обліковий запис з назвою «Arei 2024» у соціальній мережі «Instagram», відправив в чат з малолітньою ОСОБА_7 зазначений відеофайл, який містить інформацію порнографічного характеру. Тим самим, ОСОБА_5 , продемонстрував відеопродукцію порнографічного характеру малолітній ОСОБА_7 , яка використовуючи належний їй мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 з підключенням до Всесвітньої мережі «Інтернет», через чат свого облікового запису в соціальній мережі «Instagram», ознайомилася зі змістом відеофайлу з назвою «Vid_20250110_131648_252», що демонструє вчинення ОСОБА_5 мастурбаторних дії зі своїм оголеним ерегованим статевим органом та містить інформацію порнографічного характеру, та зберегла його у внутрішню пам`ять зазначеного мобільного телефону, чим розпалював статевий інстинкт у малолітньої ОСОБА_7 , спричиняючи її інтелектуальну розбещеність та формуючи в неї аморальні погляди на статеве життя.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 6 ст. 152, ч.2 ст.301, ч.2 ст.156 КК України.

За результатами проведення досудового розслідування, 29.01.2025 року о 13.00 годині підозрюваного ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України та 14.04.2025 року письмово повідомлено про нову підозру за ч. 6 ст. 152, ч.2 ст.156, ч.2 ст.301 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 301 КК України КК у повному обсязі підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

24.04.2025 року слідчим суддею Березівського районного суду Одеської області в межах строку досудового розслідування, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 23.06.2025 року включно.

На розгляді слідчого судді Березівського районного суду Одеської області перебуває клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців.

Враховуючи те, що строк тримання під вартою спливає 23.06.2025 року, необхідно вирішити питання щодо продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній Установі "Одеський слідчий ізолятор" м. Одеса, так як завершити досудове розслідування у вказаний термін неможливо внаслідок складності кримінального провадження, оскільки на даний час по справі необхідним є проведення та завершення процесуальних дій, що потребує додаткового часу, та які не були проведені/завершені через існування об`єктивних причин.

Також, прокурор посилався на те, що раніше заявлені ризики за п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, у зв`язку з чим є необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем визначення тримання у Державній Установі "Одеський слідчий ізолятор" м. Одеса, на строк досудового розслідування, тобто до 29.07.2025 року.

Старша слідча відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області у судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що він заперечує стосовно застосування до ного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свідками по справі проходить його сестра, мати та друг, впливати на яких немає змісту. Ніякого впливу на потерпілу не вчинив, лише просив через друзів, щоб вона сказала правду, як все дійсно було. Брат потерпілої намагався вчинити неправомірні дії відносно нього, на що отримав опір. Враховуючи наведене, просив відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 також заперечила клопотання, оскільки ризики зазначені прокурором носять формальний характер. За день до затримання ОСОБА_5 брат потерпілого сам приїхав до нього та погрожував розправою. В день затримання ОСОБА_5 сам прийшов до правоохоронних органів. Жодного наміру впливати на свідків в підозрюваного не було та немає на даний час. Мати ОСОБА_5 взагалі могла не надавати свідчення. Досудове розслідування затягується з вини органів досудового розслідування. Враховуючи наведене просить змінити підозрюваному запобіжних захід на цілодобовий домашній арешт. Його мати забезпечить виконання ним покладених обов`язків.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000062 від 28.01.2025 року, з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч.2 ст.301, ч.2 ст.156 КК України.

29.01.2025 року о 13.00 годині підозрюваного ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України та 14.04.2025 року письмово повідомлено про нову підозру за ч. 6 ст. 152, ч.2 ст.156, ч.2 ст.301 КК України.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 30.01.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення застави, в межах строку досудового розслідування по 28 березня 2025 року включно.

Постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 19.03.2025 року, було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000062 від 28.01.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 КК України, до трьох місяців з дня повідомлення про підозру, тобто до 29.04.2025 року.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 25.03.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 29.04.2025 року включно.

24.04.2025 року ухвалою Березівського районного суду Одеської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000062 від 28.01.2025 року продовжено до 5-ти місяців, тобто до 29.06.2025 року, включно.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24.04.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було продовжено строк тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 23.06.2025 року включно.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 18.06.2025 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження за №0000062 від 28.01.2025 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 301 КК України, до 6 (шести) місяців, тобто до 29.07.2025 року включно.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 301 КК України КК України у повному обсязі підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- оглядом місця події садиби за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом якого вилучено простирадло зі слідами біологічного походження;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 28.01.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 28.01.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_7 від 28.01.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_7 в якому наявні відомості про обставини вчиненого злочину;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_9 від 25.02.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_10 від 25.02.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 25.02.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_12 від 25.02.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_13 від 25.02.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_14 від 25.02.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_15 від 12.03.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_16 від 11.03.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 під час додаткового допиту від 14.03.2025 року;

- висновком судової мистецтвознавчої експертизи від 27.03.2025 року;

- висновком психологічної експертизи потерпілої ОСОБА_7 від 31.03.2025 року;

- показаннями підозрюваного ОСОБА_5 від 02.04.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- слідчим експериментом за участі ОСОБА_5 від 09.04.2025 року щодо обставин вчинення злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

В ході досудового слідства та під час судового засідання прокурором було доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні тісні соціальні зв`язки, а саме не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей; 13.06.2024 року ОСОБА_5 Арбузинським районним судом Миколаївської області умовно-достроково звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України для проходження військової служби за контрактом і являючись військовослужбовцем військової частини військової частини НОМЕР_1 знову ухилився від несення військової служби та наразі рахується таким, що самовільно залишив місце несення служби; з урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Зазначене беззаперечно може вказувати на наявність обґрунтованого побоювання у органу досудового розслідування про небезпеку переховування підозрюваного;

- незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, так як підозрюваному відомі адреса мешкання малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Він вже здійснював на них вплив як під час вчинення злочину, так і після його вчинення на свідка ОСОБА_7 , шляхом погроз та пошкодження майна, а саме шляхом порізу автомобільних шин на автомобілі ОСОБА_7 , а також шляхом впливу на знайомих та однокласників потерпілої ОСОБА_7 з метою погіршення життя потерпілої та спричинення їй тілесних ушкоджень, а тому підозрюваний, перебуваючи на свободі, для уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, шляхом залякування, погроз чи вмовляння може вплинути на потерпілого і свідків та їх рідних для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим що ОСОБА_5 є військовослужбовцем за контрактом військової частини військової частини НОМЕР_1 та знаходиться на посаді стрільця помічника гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 спеціалізованої роти, неодноразово вчиняв злочини проти встановленого порядку несення військової служби, позитивних висновків не зробив та знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин. У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Також, підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно до положень п.1,2 ч.3 ст.199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є продовження існування ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, та наявність обставин що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи особу підозрюваного та інкримінований йому злочин, слідчий суддя приходить до переконання в наявності, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України підстав, для застосування щодо нього запобіжного заходу, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження підозрюваному строку запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Також, слід зазначити, що у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення особи під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Слідчий суддя вважає також за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Отже, ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки на думку слідчого судді доведено і в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про те, що іншій менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Кац та інші проти України».

Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177-178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177-178, 193-194, 196-197, 199, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшої слідчої відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 301 КК України, у кримінальному провадженні за №0000062 від 28.01.2025 року, - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в межах строку досудового розслідування, до 29.07.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшу слідчу відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5-ти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 18.06.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1