Справа № 694/1778/25 1-кс/694/790/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - домашній арешт

01.08.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000719 від 13.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неповнолітнього, який не працює та на даний час не навчається, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

з участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6

захисника неповнолітнього підозрюваного - адвоката ОСОБА_7

психолога ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000719 від 13.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , близько 22 години 10 хвилин 12 червня 2025 року, перебуваючи на узбіччі дороги вул. Вільних Козаків в м. Тальне Звенигородського району Черкаської області, неподалік домоволодіння № 95, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, усвідомлюючи власні дії та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, спочатку схопив ОСОБА_9 за шию та почав душити, після чого повалив останню на землю, та продовжуючи свій умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 металевим кухонним молотком, який попередньо приніс з собою, умисно наніс неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щонайменше 16 ударів по голові та руках, якими ОСОБА_9 прикривала голову, в результаті чого, спричинив потерпілій тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта №05-9-01/208 у вигляді: перелому голівки проксимальної фалангової кістки 2 пальця зі зміщенням, багатоуламкового перелому проміжної фаланги 2 пальця з незначним зміщенням та підвивих проміжної фаланги 2 пальця лівої кисті та перелому проміжної фаланги 3 пальця зі зміщенням, перелом нігтьової фаланги 3 пальця зі зміщенням, перелом проміжної фаланги 4 пальця зі зміщенням правої кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забійних ран м`яких тканин волосистої частини голови, саден на обох кистях, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синці на верхніх повіках обох очей, синця і садна на правій щоці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та саден колінних суглобів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, але не довів свої дії спрямованні на вбивство ОСОБА_9 , до кінця, так як остання почала кричати та її почули батьки які вийшли відразу з подвір`я та ОСОБА_5 зник з місця події, тому злочин не був доведений до кінця, з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у не закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 13 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та 30.07.2025 винесено постанову про перекваліфікацію вказаного кримінального правопорушення, з ч. 1 ст. 122 КК України на ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

30.07.2025 непонолітньому ОСОБА_5 в порядку, передбаченому 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

Крім того слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює, що за вчинений злочин, в разі доведення його вини, йому загрожує максимальне покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі та зважаючи на тяжкість покарання, підозрюваний, з метою уникнення від покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 після вчинення ним злочину, а саме нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що мало місце 12.06.2025 року намагався сховатися від правоохоронних органів, що свідчить про те, що ОСОБА_5 намагався уникнути покарання, шляхом втечі, що свідчить про вчинення дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності. Ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілу у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, а тому може здійснювати погрози, підкуп, умовляння свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, схиляння їх до дачі неправдивих показань. За таких обставин можна зробити висновок, що підозрюваний може здійснювати незаконний вплив шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування, з метою зміни показів. Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що відразу після вчинення ним вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 мав намір покінчити життя самогубством. Беручи до уваги те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від пояснень, посилаючись на положення статті 63 Конституції України.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, зазначив, що кваліфікація кримінального правопорушення викликає питання, ОСОБА_5 є неповнолітнім, має не стійку психіку, схильний до самогубства, перебував у стані сильного душевного хвилювання, у зв`язку з чим потрібно проводити відповідні експертизи, вважає, що цілодобовий домашній арешт негативно вплине на психіку підозрюваного, позбавить його можливості отримувати освіту, тому за наявності всіх обставин, просить застосувати до підозрюваного домашній арешт у нічний час доби.

Свідок ОСОБА_11 (мати підозрюваного), в судовому засіданні просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем її проживання, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 . Також пояснила суду, що виховує сина самостійно, він зазвичай неконфліктний, спокійний, але замкнутий, своїми проблемами не ділиться, хоча й активно на цей час співпрацює із психологом. Пояснити ситуацію, що склалася ій досить важко, бачила та відчувала, що син дуже переживає розрив із дівчиною, оскільки має до неї глибокі почуття, які дівчина більше не поділяє, що викликає у ОСОБА_12 то розпач, то гнів. Ситуацію, що склалася обговорювали, ОСОБА_12 усвідомлює всю небезпеку, в яку поставив дівчину, дуже переживає скоєне, звинувачує сам себе. На даний час син має ризикову поведінку, небезпечну для себе, проявляв суїцидальні наміри, що можуть потягнути фатальні наслідки, при цьому вона працює в лікарні медсестрою, уходить на чергування, не зможе цілодобово наглядати за сином. Якщо ОСОБА_12 буде замкнутий цілодобово в квартирі, то може впасти в депресивний стан, тому просить не застосовувати цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні заслухано думку психолога ОСОБА_8 , яка зазначила, що працює із ОСОБА_5 , він з`являється на всі призначені зустрічі, вважає, що ОСОБА_12 знаходиться у небезпечному для себе стані, оскільки кілька разів вже намагався покінчити життя самогубством на фоні подій, які з ним відбулися. Заперечувала суспільну небезпечність ОСОБА_5 , навпаки зазначила, що ізоляція його під домашній арешт цілодобово призведе до погіршення його морального стану та до непередбачуваних наслідків. Вважає, що ОСОБА_5 повинен мати можливість навчатися, оскільки триває процес вступу до навчальних закладів, у які він подав документи про бажання продовжувати здобувати освіту, що допоможе йому переключити увагу на інші події в його життя та сприятиме виправленню ситуації та зняттю небезпеки у вчиненні ним самогубства.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стаття 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого ; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого.

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слід виходити з наступного.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження. Такими доказами є: дані протоколу огляду місця події від 13.06.2025; дані протоколу огляду місця події від 13.06.2025; дані протоколу допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 16.07.2025; дані протоколу огляду предмета від 16.07.2025; дані протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 19.07.2025; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від .29.07.2025; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 29.07.2025; дані протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 29.07.2025; дані висновку судово-медичної експертизи №05-9-01/208 від 24.07.2025; дані висновку судово-медичної експертизи №05-9-01/210 від 25.07.2025; інші матеріали кримінального провадження.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Так, слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, оскільки ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 після вчинення ним злочину, а саме нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , намагався сховатися від правоохоронних органів, що свідчить про те, що ОСОБА_5 намагався уникнути покарання, шляхом втечі, що свідчить про вчинення дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків та потерпілу ОСОБА_9 також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_5 , обізнаності про осіб, які є свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі, шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування.

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення та потерпіла відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя виходить із того, що підозрюваний вчинив суспільно небезпечну поведінку, яка полягала в умисному нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 у вигляді 16 ударів по голові та руках, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, після чого намагався уникнути покарання, шляхом втечі. Окрім того, відразу після вчинення ним вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 мав намір покінчити життя самогубством.

Підстав вважати, що підозрюваний не повторить таких дій у слідчого судді немає, переконливих та достатніх доводів, які б вказували на інше, стороною захисту не надано та не доведено.

Відтак, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України доведено слідчому судді.

За результатами встановлених в судовому засіданні обставин та з врахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, однак підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що існують достатні підстави вважати вірогідними ризики, на які вказує слідчий, прокурор.

Разом з тим, слідчим суддею взято до уваги вік підозрюваного, ОСОБА_5 , який є неповнолітнім, а також те, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом із матір`ю ОСОБА_11 , отримує психологічну допомогу фахівця, який переконаний у тому, що ОСОБА_5 є небезпечним перш за все для себе, схильний до самогубства, двічі намагався покінчити із собою, потребує подальшого спілкування з психологом. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_5 після закінчення школи подав документи для подальшого здобуття освіти в різні навчальні заклади в різних містах України, очікує результатів вступу, у зв`язку з чим необхідно буде подавати ряд документів та вчиняти інші необхідні дії для подальшого навчання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 можливо шляхом застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, а саме: шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Доводи захисника ОСОБА_5 про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту слідчий суддя вважає переконливими, оскільки такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 , характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та іншим обставинам, пов`язаними з психологічним станом підозрюваного.

На думку слідчого судді, ризику імовірного впливу на свідків та потерпілу можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваної певних обов`язків, зокрема обов`язку не спілкуватися зі свідками та потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду також на думку слідчого судді можна зменшити шляхом перебування під нічним домашнім арештом.

Тож, слідчий суддя вважає достатнім запобіжним заходом нічний домашній арешт і саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. На переконання слідчого судді, на даній стадії досудового розслідування та, за встановлених слідчим суддею обставин в під час розгляду цього клопотання, нічний домашній арешт у поєднанні з покладеними на підозрюваного обов`язками, зможуть запобігти заявленим ризикам та урівноважить інтереси сторін.

Тому, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчих із числа слідчої групи за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин до 6 години 00 хвилин без дозволу слідчого, прокурора та суду, окрім випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги за межами місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначаючи час перебування під домашнім арештом слідчий суддя враховує, що підозрюваний є неповнолітнім, має наміри навчатися, відтак перебування під домашнім арештом у нічний час доби дасть змогу останньому реалізувати свої плани.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що в цей час запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час є обґрунтованим і співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 , характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховуванням від органів досудового розслідування та суду. Саме такий запобіжний захід може як запобігти імовірному ризику, так і забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування та в процесі розгляду кримінального провадження в суді.

Керуючись вимогами статтями 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

Клопотання старшого слідчого Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000719 від 13.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неповнолітнього, який не працює та на даний час не навчається, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 20 години 00 хвилин до 6 години 00 хвилин, терміном 60 діб, тобто до 29.09.2025 включно.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по цьому кримінальному провадженню рахувати з моменту оголошення ухвали суду, а саме: з 01 серпня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчих із числа слідчої групи за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин до 6 години 00 хвилин без дозволу слідчого, прокурора та суду, окрім випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги за межами місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити до 29.09.2025 року включно.

Ухвалу направити на виконання до Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1