Провадження №1-кп/761/1133/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №420 2862 від 15 листопада 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, громадянина України, раніше не судимого, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366; ч.2 ст.284 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

30 листопада 2013 року ОСОБА_3 , будучи службовою особою правоохоронного органу, за попередньою змовою групою осіб, на виконання явно кримінально протиправного (злочинного) наказу, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 Кримінального кодексу України, а саме: перевищення влади та службових повноважень, тобто умисні дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними і такими діями, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_7 , за відсутності ознак катування (диспозиція статті в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011),

ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України, а саме: незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вчинене службовою особою із застосуванням фізичного насильства.

Також, 30.11.2013 та 05.12.2013 ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України, а саме: службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Крім того, 01.12.2013 та 01.04.2014 ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.384 КК України, а саме: під час провадження досудового розслідування надав завідомо неправдиві показання як свідок, поєднані зі штучним створенням доказів захисту (диспозиція статті в редакції Закону №245-VIІ від 16.05.2013).

Зазначені кримінальні правопорушенні були вчинені ОСОБА_3 за наступних обставин.

У період з 21.11.2013 по 30.11.2013 до Київської міської державної адміністрації від Народних депутатів України, громадських організацій та об`єднань, політичних партій та громадян, відповідно до ч.1 ст.39 Конституції України, надійшли численні письмові повідомлення та заяви на проведення зборів, мітингів та демонстрацій на вулицях центральної частини м. Києва.

26.11.2013 Головою правління Всеукраїнської громадської організації «Коаліція Учасників Помаранчевої Революції» ОСОБА_8 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації направлено повідомлення про проведення з 00:00 години 27.11.2013 безстрокових мирних зборів громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 27.11.2013 за № 40248.

Також, 11.11.2013 координатором громадського руху «Спільна справа» ОСОБА_9 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації направлено повідомлення про проведення з 19:00 години 22.11.2013 безстрокових мирних зборів, акції, громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 12.11.2013 за №38282.

Починаючи з 21.11.2013 громадяни України, зібравшись на Майдані Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

30.11.2013 приблизно о 03:20 годині заступнику начальника Головного управління - начальнику міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, який знаходився в адміністративному приміщенні ГУМВС України в м. Києві, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, надійшов наказ організувати із залученням співробітників полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі ПОМП «Беркут»), а також військовослужбовців військових частин НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 ВВ МВС України, витіснення з Майдану Незалежності в м. Києві із застосуванням сили громадян, які там перебували на законних підставах та реалізовували конституційне право на мирні зібрання, мітинги демонстрації, та не вчиняли будь-яких протиправних дій, для охорони громадського порядку.

Діючи на виконання явно кримінально протиправного (злочинного) наказу, вказана особа віддав наказ підлеглим працівникам, які були керівниками підрозділів міліції, залучених до охорони громадського порядку на Майдані Незалежності у м. Києві 29-30 листопада 2013 року, про організацію витиснення громадян з території Майдану Незалежності в м. Києві

Надалі, зазначені особи, діючи на виконання вищевказаного, явно кримінально протиправного (злочинного) наказу, 30.11.2013 приблизно о 04:00 годині прибули на вулицю Інститутську, 1, у місті Києві, де у цей час вже перебували командир полку МОП «Беркут», заступник командира полку, заступник командира полку - начальник штабу, командир 3-ї оперативної роти та інші командири підрозділів, яким було доведено наказ та план щодо силового звільнення Майдану Незалежності від мітингувальників під приводом необхідності завезення конструкцій Новорічної ялинки та прибирання території площі.

При цьому, вказані особи усвідомлювали, що вищевказаний наказ є явно злочинним (кримінально протиправним) тому, що відданий з перевищенням влади та службових повноважень, бо за своїм змістом суперечив чинному законодавству та без наявності передбачених законодавством підстав спонукали працівників міліції вчинити дії, пов`язані із заподіянням шкоди правоохоронюваним інтересам громадян та явно був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, передбачених у розділі 2 Конституції України.

На виконання наказу відбулося вишиковування військовослужбовців внутрішніх військ МВС України по периметру Майдану Незалежності вздовж вулиць Інститутської, Городецького та Хрещатик, а також здійснено контроль за встановленням огородження - металевих щитів, вздовж вулиці Інститутська, Хрещатик та Городецького.

Після цього було віддано наказ про початок руху співробітників ПМОП «Беркут» та їх переміщення зі сторони вул. Інститутської на прилеглу до Монументу Незалежності територію Майдану Незалежності з метою зайняття позицій для подальшого витиснення громадян, які концентрувались, зокрема, на сходах Монументу Незалежності, реалізовували своє право на мирне зібрання та будь-яких порушень громадського порядку не здійснювали.

30 листопада 2013 року приблизно о 04:04 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді міліціонера відділення №2 взводу №2 оперативної роти №3 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, тобто будучи службовою особою, разом з іншими залученими за вищевказаних обставин для виконання явно кримінально протиправного (злочинного) наказу співробітниками ПОМП «Беркут», прибули безпосередньо на прилеглу до Монументу Незалежності територію Майдану Незалежності.

В цей час громадяни, які реалізовуючи своє право на мирне зібрання, мітинги та демонстрації, перебували на сходах Монументу Незалежності будь-яких порушень громадського порядку не здійснювали, передбачених законодавством підстав для їх витиснення або затримання не було, та незважаючи на оточення з усіх боків співробітниками органів внутрішніх справ та безпідставне наближення впритул до них співробітників ПОМП «Беркут» із спецзасобами, ці громадяни очевидно для співробітників ПОМП «Беркут», у тому числі для ОСОБА_3 , не мали намірів покидати територію Майдану Незалежності, демонстрували працівникам міліції свої наміри продовжити мирне зібрання, яке проводилося відповідно до чинного законодавства та не було заборонене будь-яким рішенням суду.

При цьому, ОСОБА_3 , як і інші співробітники ПМОП «Беркут», залучені до виконання явно кримінально протиправного (злочинного) наказу, усвідомлювали, що ураховуючи вказану обстановку, виконання вказаного кримінально протиправного (злочинного) наказу щодо витиснення зі сходів Монументу Незалежності та прилеглої до нього території громадян, які приймали участь у мирному зібранні та демонстрували свої наміри залишатися на вказаному місці, буде неможливе без застосування спільно усіма залученими до цих протиправних дій співробітниками ПМОП «Беркут» сили, фізичного насильства, спецзасобів та затримань стосовно неперсоналізованого кола громадян з метою залякування та розгону учасників мирного зібрання.

30.11.2013 у період часу з 04:11 години до 04:22 години ОСОБА_3 , разом з іншими співробітниками ПМОП «Беркут», залученими за вищевказаних обставин до виконання злочинного наказу, демонструючи попередню змову та згоду на виконання вказаного наказу, не висловлюючи будь-яких заперечень продовжували діяти узгоджено, за єдиним планом на виконання наказу, підпорядковуючись направленим на виконання цього наказу вказівкам начальницького складу ПОМП «Беркут», а саме: незважаючи на відсутність судового рішення про заборону щодо реалізації права на проведення мітингів, мирного зібрання на території Майдану Незалежності в м. Києві, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, які проходили на Майдані Незалежності у м. Києві, перевищуючи службові повноваження, надмірно та безпідставно застосували фізичне насильство, спеціальні засоби, зокрема кийки «ПР» та «Томфа», а також вчинили болісні і такі, що ображають особисту гідність дій, відносно учасників мирного зібрання, внаслідок чого 132 особам - учасникам мітингу спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вулиці Хрещатик.

Крім того, 30.11.2013 у період з 04:11 години до 04:30 години, співробітники ПОМП «Беркут», перебуваючи на Майдані Незалежності в м. Києві, діючи умисно, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, перевищуючи владу та службові повноваження, із застосуванням заходів фізичного впливу, здійснили затримання 35 (тридцять п`ять) учасників мітингу, 34 (тридцять чотири) з яких у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, в тому числі ОСОБА_7 , та 1 (одного) до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Під час виконання вказаних незаконних дій ОСОБА_3 спостерігав та усвідомлював, що іншими співробітниками ПМОП «Беркут», залученими за вищевказаних обставин до виконання злочинного наказу, одночасно та узгоджено здійснюються аналогічні сумісні дії направлені на незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів та демонстрацій шляхом застосування насильства до громадян та витиснення їх з Майдану Незалежності, безпідставно затримуючи окремих громадян для обґрунтування перевищення влади та службових повноважень при застосуванні спеціальних засобів і насильства до учасників мирного зібрання як начебто обумовленого вчиненням ними адміністративних правопорушень.

30.11.2013 близько 04:30 години, ОСОБА_3 , в ході виконання явно кримінально протиправного (злочинного) наказу на незаконне перешкоджання реалізації проведенню мирних зборів громадян в м. Києві, діючи, умисно, хибно розуміючи інтереси служби, діючи на виконання вказаного наказу керівників ПМОП «Беркут», усвідомлюючи незаконність своїх дій та порушення законних прав осіб у разі їх вчинення, за попередньою змовою із міліціонером відділення №2 взводу №3 оперативної роти №3 ПМОП «Беркут», матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, а також разом із ще одним невстановленим співробітником ПМОП «Беркут», перебуваючи на тротуарі вулиці Інститутської з непарною нумерацією навпроти будинку по вул. Хрещатик, 7/11, по вул. Хрещатик в м. Києві, та помітивши як один з учасників мирної акції протесту - ОСОБА_7 йде у напрямку автомобіля «швидкої допомоги», котра стояла на проїжджій частині навпроти будинку по вул. Інститутській, 1, усвідомивши, що ОСОБА_7 є учасником мирного зібрання на Майдані Незалежності, а також усвідомлюючи що він не вчинив будь-яких правопорушень та протидіяти законним вимогам працівників міліції, діючи з прямим умислом на виконання злочинного наказу у складі групи осіб за попередньою змовою, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою перешкоджання подальшій участі потерпілого у мирному зібранні, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, підбігли до ОСОБА_10 та наказали зупинитись.

Надалі, ОСОБА_3 та вказані особи, схопили ОСОБА_10 за куртку, перевищуючи владу та службові повноваження, діючи з метою примусити слідувати за ними та подавлення його волі, нанесли три удари в живіт, чим спричинили потерпілому фізичний біль, взяли його за руки та ноги з різних сторін і понесли в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого.

У подальшому, ОСОБА_3 та інша особа, діючи з прямим умислом, діючи у складі групи осіб за попередньою змовою, принесли потерпілого до спеціального автомобіля («автозаку»), кинули ОСОБА_10 на підлогу відсіку для затриманих автомобіля і наказали потерпілому лежати, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого. Через декілька хвилин інші невстановлені правоохоронці підняли потерпілого з підлоги спеціального автомобіля («автозаку») та помістили ОСОБА_7 у спеціально обладнану камеру.

В подальшому, 30.11.2013 приблизно о 05:45 годині, ОСОБА_3 та інша особа, доставили затриманого ОСОБА_7 , разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту, до приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9, в м. Києві, для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Після цього, 30.11.2013, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщені Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9, в м. Києві, діючи умисно та за вказівкою невстановленого співробітника органів внутрішніх справ, з метою створення обставин законності своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві та безпідставного затримання ОСОБА_7 , а також для штучного створення доказів нібито вчинення останнім адміністративних правопорушень та надання вигляду правомірності його адміністративного затримання для подальшого притягнення судом до адміністративної відповідальності, власноручно склав, підписав і надав невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: 2 (два) рапорти із зазначенням дати складання 30.11.2013 на ім`я начальника Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві про затримання ОСОБА_7 за вчинення дрібного хуліганства та за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких вніс інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме про нібито вчинення ОСОБА_7 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві протиправних дій відносно працівників Київської міської державної адміністрації та невиконання ним законних вимог працівників міліції.

Після чого, 30.11.2013 у період з 06:00 години по 08:00 години, уповноваженою посадовою особою - начальником сектору дільничних інспекторів 1-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, у приміщенні Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, відповідно до ст.255 КУпАП, на підставі, у тому числі вказаних рапортів ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_7 складено 3 (три) адміністративно-процесуальних документа: протокол серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне затримання за ст.173 КУпАП; протокол серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП; протокол серії КИ №0155958 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП. У подальшому, вказані протоколи разом із рапортами ОСОБА_3 про затримання ОСОБА_7 , іншими матеріалами надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Так, за наслідками розгляду справи №761/6862/14-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів, у тому числі, й відповідного рапорту ОСОБА_3 про затримання ОСОБА_7 за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2014, було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Так, за наслідками розгляду справи №761/332168/13-п про адміністративне правопорушення, постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.12.2013, протокол серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для виконання вимог ст.256 КУпАП.

Надалі, ОСОБА_3 , на прохання невстановлених працівників органів внутрішніх справ, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, власноручно склав, підписав і надав невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдивий офіційний документ - рапорт із зазначенням дати складання документа 05.12.2013 про затримання ОСОБА_7 за вчинення дрібного хуліганства, до якого вніс інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме, про нібито вчинення 30.11.2013 ОСОБА_10 на Майдані Незалежності в м. Києві хуліганських дій відносно працівників КМДА під час проведення робіт з монтажу новорічної ялинки.

Після чого, уповноваженою особою Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, у невстановлений час та у невстановленому місці, на підставі, у тому числі рапорту ОСОБА_3 від 05.12.2013, відносно ОСОБА_7 складено протокол серії КИ №156089 від 06.12.2013 про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП.

У подальшому, вказаний протокол разом із іншими матеріалами (у тому числі, протоколом серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне затримання ОСОБА_7 за ст.173 КУпАП, протоколом серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, а також вказаними рапортами ОСОБА_3 про затримання ОСОБА_7 за нібито вчинення ним дрібного хуліганства тощо) надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

За результатами розгляду справи №761/33257/13-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, відповідного рапорту ОСОБА_3 про затримання ОСОБА_7 , із зазначення дати складання документа 05.12.2013 за вчинення дрібного хуліганства), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.12.2013 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Також, з метою штучного створення доказів щодо начебто законності протиправних дій співробітників ПМОП «Беркут» щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, застосування заходів фізичного впливу, безпідставного затримання учасників мирного зібрання, органом досудового розслідування органів внутрішніх справ розпочато кримінальне провадження №0017811 від 30.11.2013 за фактом нібито вчинення групою невстановлених громадян хуліганських дій на Майдані Незалежності, що виразилось в грубому порушенні громадського порядку вчинення перешкод у проїзді спеціальної техніки та роботі комунальних служб по прибиранню території та встановленню новорічної ялинки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

01.12.2013 в період часу з 21:00 до 21:20, уповноваженою особою у кримінальному провадженні №0017811, у приміщенні Кабінету Міністрів України по вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, було проведено допит свідка ОСОБА_3 , як міліціонера ПОМП «Беркут», який будучи ознайомленим із змістом ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України, а також, відповідно до ст.67 КПК України попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України надав завідомо неправдиві показання власноручно, виклавши їх у протоколі допиту свідка.

Так, показання свідка ОСОБА_3 щодо вчинення громадянами дій, направлених на створення перешкод в проході працівникам КМДА, вчинення безпосередньо перед застосуванням фізичного впливу на громадян, які перебували на сходах Монументу Незалежності, цими громадянами опору та жбурляння в працівників міліції камінням, палицями, бруківкою, скляними банками, консерваціями, не реагуванням на зауваження працівників міліції щодо припинення протиправних дій з боку цих громадян, є завідомо неправдивими, оскільки вказаних дій учасники мирного зібрання, які перебували на сходах Монументу Незалежності не вчиняли.

Крім того, 01.04.2014 в період часу з 09:30 по 11:00, уповноваженою особою у кримінальному провадженні №0000228 від 22.01.2014, у приміщенні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України по вул. Борисоглібській, 18, в м. Києві, було проведено допит свідка ОСОБА_3 , який будучи ознайомленим із змістом ст.63 Конституції України, ст.18, ст.66 КПК України, а також будучи, відповідно до ст.67 КПК України попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України надав завідомо неправдиві показання під час допиту свідка.

Так, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою створення штучних доказів захисту, створення обставин законності протиправних дій міліціонерів ПМОП «Беркут» щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, застосування заходів фізичного впливу, безпідставного затримання учасників мирного зібрання прибувши за викликом для допиту свідка у кримінальному провадженні №0000228 від 22.01.2014, надав завідомо неправдиві показання.

Так, показання свідка ОСОБА_3 , які зафіксовані в протоколі допиту, не відповідають дійсності, оскільки учасники мирного зібрання, зокрема ті, які перебували на сходах Монументу Незалежності, після заклику співробітників міліції залишити територію Майдану Незалежності не здійснювали описаних дій, а саме: не кидали різні предмети у бік міліціонерів, не кричали нецензурною лайкою, не вчиняли активних дій, направлених на завдання тілесних ушкоджень працівникам міліції, що нібито виражались у киданні скляних банок з консервованими продуктами харчування, каміння, палиць, а навпаки міліціонери ПМОП «Беркут» перевищуючи владу та службові повноваження, надмірно та безпідставно застосували фізичне насильство, спеціальні засоби, зокрема наносили удари учасникам мирного зібрання кийками «ПР» та «Томфа», а також вчинили болісні і такі, що ображають особисту гідність дії, відносно учасників мирного зібрання.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України, а саме: перевищення влади та службових повноважень, тобто умисні дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними і такими діями, що ображають особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування (диспозиція статті в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України, а саме: незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вчинене службовою особою із застосуванням фізичного насильства.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України, а саме: службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.384 КК України, а саме: надання завідомо неправдивих показань свідком, органу, що здійснює досудове розслідування, поєднане зі штучним створенням доказів захисту (диспозиція статті в редакції Закону №245-VIІ від 16.05.2013).

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_3 , який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Так, відповідно до ч.5 ст.374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Згідно із ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя виходив із того, що інкримінований обвинуваченому злочин та його поведінка підпадали під вимоги, зазначені у ч.2 ст.297-1 КПК України. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого. Так відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.

Повістки про виклик ОСОБА_3 , повідомлення йому про підозру, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України, шляхом публікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на стадії судового розгляду - на офіційному веб-сайті суду, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр», а копію процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_3 на виконання вимог ч.2 ст.297-5 КПК України направлялись захиснику. Будь-яких клопотань від обвинуваченого на адресу суду не надходило.

Отже орган досудового розслідування вживав всіх можливих передбачених КПК України заходів для виклику ОСОБА_3 , щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2021 (справа №757/4166/21-к) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №420 2862 за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Після постановлення вищевказаної ухвали слідчого судді, відповідно до вимог ч.4 ст.46, ст.42, п.8 ч.2 ст.51 та ч.2 ст.297-5 КПК України реалізацію прав підозрюваного (обвинуваченого) здійснював його захисник, який отримував необхідні процесуальні документи, знайомився з матеріалами кримінального провадження.

Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2022 щодо ОСОБА_3 здійснювалось спеціальне судове провадження.

В судовому засіданні приймав участь захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 , яка в повному обсязі ознайомлена з матеріалами кримінального провадження.

Судом також вживалися заходи про виклик обвинуваченого для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим, на кожне судове засідання останній викликався у порядку ст.323 КПК України. Повістки про виклик опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті районного суду.

Захисник обвинуваченого здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймала участь у дослідженні доказів; виступала у дебатах та просила ухвалити законне рішення на підставі наявних доказів.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення вжито достатніх заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_3 на захист та доступ до правосуддя.

Всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був поінформований належним чином про дати та час розгляду кримінального провадження, а також дотримані його права на належне представництво у суді.

Прокурори у кримінальному провадженні в ході судового розгляду підтримали у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 , обґрунтовуючи неможливість ухвалення обвинувального вироку, зазначила, що проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого порушує його гарантоване державою право на захист, оскільки на її думку він не повідомлений належним чином про час та місце розгляду кримінального провадження щодо нього. На думку захисника на даний момент відсутні законні підстави для визнання обвинуваченого винним.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставинами, встановленими судом, у повному обсязі підтверджується зібраними у справі доказами, у тому числі, дослідженими під час судового розгляду у порядку ст.94 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, оскільки перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, в зв`язку з чим судом був досліджений протокол слідчого експерименту від 13.11.2018, який був проведений за участю потерпілого, яким зафіксовано наступне.

Так, ОСОБА_7 повідомив, що 29.11.2013 у вечірній час він разом із знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходилися на Майдані Незалежності в м. Києві та брали участь у мирному зібранні. 30.11.2013 приблизно о 04:00 годині вони знаходилися неподалік від «пам`ятника Засновникам Києва» та побачили, що на перехрестя вулиць Інститутської та Хрещатик заїхали два вантажних автомобіля, з яких вийшли люди, одягнуті у однострій комунальних служб, які вивантажили та почали встановлювати металеві щити огорожі, перекриваючи вихід з Майдану Незалежності. Він із знайомими вирішили залишити територію площі, але в цей час з вулиці Інститутської спустилися багато чоловіків, одягнутих у формений одяг співробітників спецпідрозділу міліції «Беркут», які наблизилися до мітингувальників та почали безпідставно застосовувати до них фізичну силу та гомові кийки. В цей час він, разом з іншими мітингувальниками, рухався хаотично та відчув удар кийком по спині у верхню частину лівої лопатки, а також декілька ударів по плечам, верхній частині спини та хребту. Він повернувся обличчям до нападника та побачив співробітника підрозділу «Беркут», який зробив замах кийком для нанесення удару, але він закрив голову лівою рукою, якою утримав удар. Він бачив, що поруч знаходилися приблизно чотири працівники підрозділу «Беркут», які застосували насильство до його знайомих. Далі його штовхнули та миттєво нанесли удар по нозі, від чого він впав, після чого його продовжили наносити удари кийком по тулубу. Через декілька хвилин співробітники підрозділу «Беркут» припинили побиття, на його думку за чиїмось наказом, та почали рух у напрямку «підземного переходу».

В цей час він побачив знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які мали травми та потребували медичної допомоги, в зв`язку з чим вони почали йти вверх по вулиці Інститутській, де знаходився автомобіль «швидкої допомоги». Коли вони пройшли приблизно 50 метрів, то побачили «автозак» (спеціальний автомобіль міліції), біля якого стояли колони співробітників підрозділу «Беркут», з числа яких, понад п`ять осіб, розділи їх та почали наносити удари кийками, у тому числі в живіт. Саме до нього застосовували насильство два співробітника підрозділу «Беркут», які схопили його попід руку та дотягнули до «автозаку», при цьому їх допомагав третій міліціонер, який тримав за ноги. Після чого, його кинули на підлогу «автозаку», а через декілька хвилин помістили у спеціально обладнаний «бокс», при цьому він бачив, що в автомобілі перебували двоє затриманих. Також він побачив, що в «автозак» помістили його знайомих ОСОБА_11 , яка була травмована, та ОСОБА_14 . Через деякий час їх доставили до приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, де у відношенні нього було складено 2 (два) протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення хуліганства та злісну непокору працівникам міліції. Вказав, що працівник міліції, який почав складати вказані протоколи після очікування рапортів осіб, які його затримали, оскільки йому були невідомі обставини та причина затримання.

В подальшому судами була визнано, що він не вчиняв правопорушень, за які його намагалися притягнути до адміністративної відповідальності. Вважає, що внаслідок його затримання співробітниками підрозділу «Беркут» було порушено його право на участь у мирному зібранні, утому числі в зв`язку з тим, що він мав намір продовжити участь в акції протесту на Михайлівській площі в м. Києві. (т.4 а.с.83)

Відповідно до Витягу з Штатного розкладу ПОМП «Беркут» (затверджений 14.11.2012 №622о/с) ОСОБА_3 обіймав посаду: міліціонера відділення №2 взводу №2 оперативної роти №3 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, та мав спеціальне звання: старший сержант міліції.

Згідно з Наказом ГУМВС в м. Києві від 28.03.2014 №235о/с старшина міліції ОСОБА_3 , міліціонер відділення №2 взводу №2 оперативної роти №3 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, з 01 квітня 2014 року був звільнений згідно з п.п. «ж» (за власним бажанням) п.63 Положення про проходження служби. Підстава: рапорт ОСОБА_3 від 10.03.2014. (т.4 а.с.7)

Відповідно до Списку особового складу ПОМП «Беркут», які були задіяні у заходах забезпечення охорони громадського порядку (скорочено ОГП) в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, у них брали участь, у тому числі (п.8, п.100, п.131): командир оперативної роти №3 ОСОБА_15 ; міліціонер відділення №2 взводу №2 оперативної роти №3 ОСОБА_3 ; міліціонер відділення №2 взводу №3 оперативної роти №3 ОСОБА_16 (т.5 а.с.3)

Відповідно до протоколів огляду документів ГУМВС України в м. Києві зафіксовано наступне. 30.11.2013 було транспортовано ОСОБА_7 у спеціальному службовому автомобілі ГУМВС України в м. Києві / «Етап-31, вул. Грушевського, 12/2», ХАЗ 10-40/. (т.2 а.с.30) 30.11.2013 о 05:47 (порядковий номер №126) ОСОБА_7 було доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, звільнено о 08:39. (т.2 а.с.40, 50)

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.2014, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014, ухвали Вищого адміністративного суду від 16.01.2015, було визнано незаконними дії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Управління Північного територіального командування внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України щодо перешкоджання проведенню мирного зібрання на Майдані Незалежності 30-го листопада 2013-го року. Визнано незаконними дії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Управління Північного територіального командування внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві, а саме - застосування заходів силового впливу, застосування спеціальних засобів для розгону людей з Майдану Незалежності, застосування до них сили, спеціальних засобів, перешкоджанню проведення мирного зібрання. (т.2 а.с.77)

Під час судовому розгляду були досліджені письмові докази, які місять інформацію про події, які відбувалися 29-30 листопада 2013 року на Майдані Незалежності в місті Києві.

Так, на відеозаписі «maidan_night_3011» зафіксовано події, які мали місце на Майдані Незалежності в м. Києві 30.11.2013 під час витиснення з застосування фізичного насильства працівниками міліції громадян, які реалізовували своє право на мирне зібрання.

Цим відеозаписом підтверджується, що громадяни, які перебували на майдані Незалежності і приймали участь у мирному зібранні, не вчинялись будь-які правопорушення, загальна обстановка характеризується, як спокійна та така, що не потребує будь-яких силових дій з боку правоохоронців. Майдан Незалежності по периметру оточений шеренгами військовослужбовців, які розташувалися за металевими щитами.

Учасники мирного зібрання сконцентрувалися навколо Монументу Незалежності та співали гімн України. Зі сторони вулиці Інститутської на територію Майдану Незалежності на дільниці між ТРЦ «Глобус» та Монументом Незалежності намагалася проїхати колона комунального транспорту у складі автомобіля КрАЗ та двох автомобілів-автовишок. Жодних агресивних дій відносно працівників комунальних служб та вищезазначених транспортних засобів учасники мирного зібрання не здійснювали.

Зі сторони ТРЦ «Глобус» та вул. Інститутської впритул до монументу Незалежності спустилися велика кількість співробітників підрозділу «Беркут» які організовано вишикувалися навколо ОСОБА_17 . В цей час, громадяни продовжують зосереджуватися на сходах Монумента незалежності та вигукують мирні гасла зокрема «міліція з народом». Наблизившись, працівники підрозділу «Беркут» вишикувалися між громадянами, які перебували на сходах монументу та зазначеними транспортними засобами, в результаті чого біля вказані автомобілі заїхали на площу без будь-яких перешкод.

Суд вважає, що вказаним відеозаписом підтверджується, що співробітники ПМОП «Беркут», які знаходилися Майдані Незалежності діяли узгоджено, організовано, розміщуючись окремими підрозділами, кожен з яких займав певне заздалегідь визначене місце, не перешкоджаючи один одному.

В цей час, громадяни, які зосереджувалися, зокрема, на сходах монументу, своєю поведінкою та висловлюваннями демонстрували свої наміри продовжити мирне зібрання та відсутність намірів покинути сходи Монументу Незалежності та прилеглу до нього територію. При цьому співробітники ПМОП «Беркут», які організовано та діючи узгоджено вишикувалися навколо ОСОБА_17 , особисто сприймали та спостерігали вказану обстановку, демонстрували, що готові до застосування проти громадян спецзасоби, у тому числі гумові кийки.

Надалі, співробітники ПМОП «Беркут» одночасно та узгоджено, безпідставно розпочали застосовувати фізичне насильство до громадян, як знаходячись на сходах та навколо Монументу Незалежності та не вчиняли будь-яких правопорушень, а саме: наносити удари гумовими кийками по різним частинам тіла, штовхали, витісняли, затримували, хапаючи за різні частини тіла та тягнули. Саме в результаті спільних та узгоджених дій складу ПМОП «Беркут» громадян були витиснені з від Монументу Незалежності та прилеглої території Майдану Незалежності. (т.2 а.с.19)

Відеозапис «4009_25_Rozgin_Evromaydanu_Berkut_30_11_13Safarov.mpg» (далі: відеозапис «4009…»), який був наданий ТОВ «5 Канал ТВ», також зафіксовані події, які відбулись 30.11.2013 року на Майдані Незалежності в місті Києві, під час яких співробітниками ПМОП «Беркут» застосовувались фізичні заходи до мітингувальників. (т.2 а.с.25)

Згідно з протоколами оглядів відеозаписів «4009…» за участю потерпілого ОСОБА_7 було оглянуто відеофайли на яких зафіксовано, що 30.11.2013 року на території Майдану Незалежності на відстані приблизно 30 метрів від пам`ятнику засновникам міста Києва співробітники ПМОП «Беркут» застосовували насильство (побиття гумовими кийками) ОСОБА_7 та його знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Також зафіксовано момент затримання працівниками ПМОП «Беркут» на тротуарній частині вул. Інститутської ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (т.2 а.с.123, 126, 129, т.4 а.с.91)

Згідно з протоколами оглядів відеозаписів «4009…» та фототаблицями свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 впізнали ОСОБА_7 , який 30.011.2013 на Майдані Незалежності був затриманий працівниками міліції. (т.4 а.с.32, 52, 69)

Висновками судово-медичних експертиз №1991/Е від 10.01.2014 та №178/е від 26.02.2014, які проведені на підставі постанов слідчих Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0001053, встановлено, що 02.12.2013 року було проведено судово-медичний огляд ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого виявлені: синці: на задній поверхні правого плеча у верхній третині з переходом на праву лопаткову ділянку, на задній поверхні правого плеча у нижній третині, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна у середній та верхній третинах, на заднє-зовнішній поверхні правого стегна у середній третині, правого колінного суглобу, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу; садно на фоні синця на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя у середній третині, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У висновках відображені обставини отримання травм зі слів ОСОБА_7 : 30.11.2013 приблизно о 04:10 троє-четверо невідомих чоловіків, які були співробітниками спецпідрозділу МВС «Беркут» наносили йому удари гумовими кийками та ногами по голові, тулубу та кінцівках, від чого він падав підлогу, за медичною допомогою не звертався. (т.2 а.с.116)

Дослідженням матеріалів судових справи Шевченківського районного суду міста Києва про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_7 за ст.173, ст.185 КУпАП встановлено наступне.

Так, матеріали справи Шевченківського районного суду міста Києва №761/33257/13-п про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_7 за ст.173 КУпАП містять наступне.

30.11.2013 о 05:47 годині уповноваженою особою Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві було складено протокол серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне затримання ОСОБА_7 , у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП для складання протоколу про вказане адміністративне правопорушення.

Під час затримання ОСОБА_7 , 30.11.2013 уповноваженою особою Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві було складено протокол серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, відносно нього, який разом з іншими документами направлений для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Даний протокол містить фабулу правопорушення наступного змісту: «30.11.2013 о 04:10 працівники КП «Київблагоустрій» на Майдані Незалежності встановлювали Новорічну ялинку. Мітингувальники не допустили до демонтажу та почали штовханину, кидаючи в бік працівників КП «Київблагоустрій» предмети, а саме: палки, консервні банки, чим вчинив дрібне хуліганство.»

До протоколу долучено: рапорт ОСОБА_3 від 30.12.2013; рапорт ОСОБА_16 від 30.12.2013; пояснення ОСОБА_7 від 30.11.2013, який заперечував вчинення протиправних дій.

Так, ОСОБА_3 , як міліціонер 3 роти ПМОП «Беркут», 30.11.2013 власноруч склав рапорт із зазначенням дати складання документа 30.11.2013 на ім`я начальника Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якому рукописним текстом зазначив наступні відомості, які засвідчив власним підписом:

«Доповідаю Вам, про те, що 30.11.13 р. під час несення служби по ОГП в центральній частині міста на Майдані Незалежності о 04:10 до нас звернулись працівники КМДА з проханням забезпечити прохід через натовп людей до майданчику, де здійснюється встановлення новорічної ялинки.

Так як при спробі останніх пройти до майданчику, громадяни не пропустили та із застосуванням фізичної сили виштовхали на проїжджу частину по вул. Хрещатик.

При повторній спробі працівників КМДА в нашій присутності пройти через натовп людей до майданчику, відносно останніх громадяни вчинили повторний фізичний опір, а саме виштовхували, кидали в їх бік різні предмети (палиці, бруківку, консервні банки).

На наше зауваження припинити протиправні дії не реагували.

За вказане правопорушення мною спільно з сержантом ОСОБА_16 був затриманий громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був доставлений до Шевченківського РУ для подальшого розбору».

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.12.2013, протокол серії КИ №0155957 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_7 за ст.173 КУпАП та інші матеріали було повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для виконання вимог ст.256 КУпАП.

06.12.2013 уповноваженою особою Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві було складено протокол серії КИ №156089 від 06.12.2013 про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП відносно ОСОБА_7 , який 11.12.2013 разом з іншими документами направлений для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Даний протокол містить фабулу правопорушення наступного змісту: «30.11.2013 о 04:10 ОСОБА_7 , перебуваючи у громадському місці - на площі Майдан Незалежності в м. Києві, діючи умисно, проявляючи докучливу поведінку, спрямовану завадити здійснювати працівниками КП «Київблагоустрій» монтажні роботи з встановлення Новорічної ялинки, безпричинно висловлювався на них нецензурною лайкою, що зневажає честь та гідність людини, штовхав їх, блокував під`їзд транспорту огороджувальними щитами до місяця встановлення ялинки, на зауваження не реагував, у зв`язку з чим був затриманий.»

До протоколу долучено: рапорт ОСОБА_3 від 05.12.2013; рапорт ОСОБА_16 від 05.12.2013; пояснення ОСОБА_21 від 03.12.2013; пояснення працівника КП «Київблагоустрій» ОСОБА_22 від 04.12.2013; пояснення працівника КП «Київміськсвітло» ОСОБА_23 від 04.12.2013.

Так, ОСОБА_3 , як міліціонер 3 роти ПМОПР «Беркут», власноруч склав рапорт із зазначенням дати складання документа 05.12.2013 на ім`я начальника Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якому рукописним текстом зазначив наступні відомості, які засвідчив власним підписом:

«До раніше поданого мною рапорту від 30.11.2013р. хочу зазначити наступне: що під час припинення протиправних дій невідомих осіб, із числа мітингувальників, які своїми діями перешкоджали працівникам КМДА встановлювати ялинку. Факт якого мав місце близько 04:00 год. 30.11.2013 р., де були виявлені особи, які вели себе найбільш агресивно, блокували під`їзд транспорту загороджувальними щитами до майданчику, де мав здійснюватися монтаж ялинки.

На неодноразові зауваження працівників міліції припинити хуліганські дії категорично відмовились та на адресу працівників міліції почали висловлюватись брутальною лайкою, кидати різні предмети, а саме: тротуарну бруківку, консервні банки, дерев`яними кийками та іншими предметами, які потрапляли їм під руки.

В ході вчинення хуліганських дій нами було помічено найбільш активного учасника одягненого в кольорову куртку середньої тілобудови з темним коротким волоссям, якого мною спільно з сержантом ОСОБА_16 , було затримано та виведено за межі місця події. В подальшому затриманий нами громадянин назвався ОСОБА_7 .».

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.12.2013 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки досліджені судом матеріали не підтверджують вчинення ОСОБА_7 дій, що містять ознаки вказаного правопорушення. (т.3 а.с.136, 137, 156, 158, 193, 200)

Також, дослідженням матеріалів справи Шевченківського районного суду міста Києва №761/6862/14-п про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_7 за ст.185 КУпАП встановлено наступне.

30.11.2013 уповноваженою особою Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві було складено протокол серії КИ №0155958 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП відносно ОСОБА_7 , який разом з іншими документами направлений для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Даний протокол містить фабулу правопорушення наступного змісту: «30.11.2013 о 04:10 на Майдані Незалежності працівники КП «Київблагоустрій» разом з працівниками міліції збиралися пройти до майданчику для демонтажу ялинки, але мітингувальники вчинили фізичний опір, а саме: відштовхували працівників міліції, кидалися предметами, на зауваження не реагували.».

До протоколу долучено: рапорт ОСОБА_3 від 30.12.2013; рапорт ОСОБА_16 від 30.12.2013; пояснення ОСОБА_7 від 30.11.2013, який заперечував вчинення протиправних дій.

Так, ОСОБА_3 , як міліціонер 3 роти ПМОП «Беркут», 30.11.2013 власноруч склав рапорт із зазначенням дати складання документа 30.11.2013 на ім`я начальника Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якому рукописним текстом зазначив наступні відомості, які засвідчив власним підписом:

«Доповідаю Вам, про те, що 30.11.13 р. під час ОГП в центральній частині міста на Майдані Незалежності о 04:10 за вчинення дрібного хуліганства відносно працівників КМДА, після неодноразових усних попереджень про припинення хуліганських дій, на що мітингувальники не реагували, чим не виконали законних вимог працівників міліції. Після чого мною спільно з сержантом ОСОБА_16 був затриманий громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2014 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки досліджені судом матеріали не підтверджують вчинення ОСОБА_7 дій, що містять ознаки вказаного правопорушення. (т.3 а.с.270, 272, 318)

Суд вважає, що наведені вище рішення судів, прийняті в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими встановлено відсутність в діях ОСОБА_7 ознак правопорушень, одночасно підтверджують фактичну неправдивість інформації, зазначеної в офіційних документах, складених ОСОБА_3 , які були використані для складання адміністративних протоколів для безпідставного притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності.

Також, судом досліджені протоколи допитів свідка ОСОБА_3 від 01.12.2013 у кримінальному провадженні №0017811 від 30.11.2013, а також від 01.04.2014 у кримінальному провадженні №0000228 від 22.01.2014.

Так, протокол допиту свідка від 01.12.2013 містить власноруч виконаний ОСОБА_3 текст, про обставини та події, які відбувалися за його участю в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року.

Зі змісту вказано протоколу вбачається, що 29.11.2013 після 07:00 години він, у складі підрозділу ПМОП «Беркут», заступив на службу по ОГП в центральній частині м. Києві та на Майдані Незалежності, де в цей час проходили мітинги. Протягом дня він знаходився в резерві в службовому автомобілі біля будівлі №1 по вул. Інститутській в м. Києві, де мітингувальники неодноразово намагалися перекрити рух на вулицю Хрещатик.

30.11.2013 приблизно о 04:00 командир роти надав вказівку забезпечити прохід працівників комунальних служб КМДА на площу, на виконання чого їх підрозділ розмістився «ланцюгом» між ТРЦ «Глобус» та пам`ятником «Стелла» (Монумент Незалежності). В цей час поруч знаходилися чоловіки спортивної тілобудови, більшість яких були в масках, які поводилися агресивно та викрикували в бік міліції гасла «Ганьба». При спробі міліціонерів забезпечити працівникам КМДА, які знаходились позаду, прохід до місця виконання певних робіт, та після початку руху вищевказані особи почали чинити опір, а саме кидати в них каміння, палки, бруківку, скляні банки, консервацію, при цьому на зауваження припинити протиправні дії не реагували і продовжували чинити опір.

Після чого вони продовжили рух відтісняючи натовп і спільно з міліціонером ПМОП «Беркут» ОСОБА_16 затримали невідомого громадянина, який чинив опір законним вимогам, на неодноразові зауваження та прохання припинити свої дії не реагував, намагався пошкодити формений одяг, спричинити бійку, нанести тілесні ушкодження. Після чого громадянина було передано до «автозаку» для подальшого транспортування до Шевченківського РУ для подальшого розбору. Заходи фізичного впливу та спецзасоби не застосовував. Під час даної сутички тілесних ушкоджень він не отримав.

Так, протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 01.04.2014 містить текст, про обставини та події, які відбувалися за його участю в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року. Вказаний протокол допиту містить відомості про те, що саме ОСОБА_3 повідомляє викладені в ньому відомості, що підтверджено підписом та схемою-додатком з вказівками про розташування учасників подій на мапі міста.

Пояснення ОСОБА_3 є аналогічними попередньому допиту.

Разом з цим, свідчення ОСОБА_3 доповнив тим, що безпосередньо йому не надавалися протиправні накази, а також невідомо щодо виконання таких наказів іншими. Він не застосовував спеціальні засоби та фізичну силу, а також не бачив такого застосування іншими.

Підтвердив фактичне затримання ОСОБА_7 , причиною чого була його агресивна поведінка, намагання вчинити бійку, жбурляння предметів, в зв`язку з чим він, разом з міліціонером ПМОП «Беркут» ОСОБА_16 , взяли його під руки та довели до «автозаку». 30.11.2013 приблизно о 06:00, він, разом з іншими співробітниками ПМОП «Беркут» прибули до Шевченківського РУ, де склали відповідні документи щодо мітингувальника, якого він затримав. Вважає, що відеозаписи подій, які відбувалися 30.11.2013 на Майдані Незалежності, однобічно та не в повному обсязі висвітлюють події, які відбувалися.

Суд вважає, що наведені вище показання ОСОБА_3 , допитаного як свідка у кримінальних провадженнях, який не відмовся від давання показань, є неправдивими та поєднані зі штучним створенням доказів захисту вчинених протиправних дій.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №5653/5654/17-26 від 12.02.2018 за результатами дослідження документів, складених від імені ОСОБА_3 , а саме: рапортів від 30.11.2013 та від 05.12.2013, а також протоколів допиту свідка від 01.12.2013 та від 01.04.2013, встановлено, що рукописні тексти та підписи виконані ОСОБА_3 (т.5 а.с.123).

Процесуальні документи у справі відображають наступний рух даного кримінального провадження №0002862 від 15.11.2018.

Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0001029 від 25.11.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.171, ст.340, ст.365 КК України, за фактами злочинного перешкоджання проведення зборів та мітингів у період з листопада 2013 року - лютого 2014 року на Майдані Незалежності в місті Києва, перевищення службових повноважень працівниками правоохоронних органів та інших фактів злочинної протидії акціям.

Також Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводилося досудове розслідування кримінального провадження №00017809 від 30.11.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.171, ст.340, ст.365 КК України, за фактами умисного заподіяння співробітниками ПОМП «Беркут» тілесних ушкоджень учасникам акції протесту у центральній частині міста Києва, вчинених у період з 29 листопада по 30 листопада 2013 року.

19.11.2017 уповноваженою особою на підставі матеріалів кримінального провадження №00017809 до ЄРДР внесені відомості за №0004363 від 19.11.2017 за фактом вчинення 30.11.2013 працівниками ПМОП «Беркут» протиправних дій у відношенні ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

30.11.2017 уповноваженою особою були об`єднані кримінальні провадження №0004363 та №003713, з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру №003713.

08.02.2018 уповноваженою особою були об`єднані кримінальні провадження №003713 та №0001029 від 25.11.2013, з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру №0001029.

25.10.2018 у кримінальному провадженні №0001029 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.365; ч.1 ст.28, ст.340; ч.1 ст.366 КК України, вручення якого було забезпечено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

01.11.2018 з кримінального провадження №0001029 було виділено кримінальне провадження №0002699 за підозрами ОСОБА_3 та ОСОБА_16

15.11.2018 з кримінального провадження №00002699 від 01.11.2018 виділено кримінальне провадження №0002862 за підозрою ОСОБА_3 .

Під час досудового розслідування було отримано відомості про те, що в травні 2014 року ОСОБА_3 залишив територію України. Станом на 05.08.2019 згідно інформації компетентних органів Російської Федерації підтверджено факт отримання ОСОБА_3 громадянства цієї країни.

Постановою слідчого від 14.11.2018 було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 , а постановою слідчого від 28.09.2020 його оголошено у міжнародний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам Служби безпеки України.

Ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва неодноразово надавались дозволи на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджує тривале переховування підозрюваного від органів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.04.2021 (справа №757/38084/20-к) підозрюваному ОСОБА_3 , в порядку ч.6 ст.193 КПК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

12.07.2021 у кримінальному провадженні №0001029 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч.2 ст.384 КК України.

13.07.2021 з кримінального провадження №0001029 було виділено кримінальне провадження №0000595 за підозрою ОСОБА_3 та об`єднано з кримінальним провадженням №0002862.

13.07.2021 ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366; ч.2 ст.384 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2021 (справа №757/4166/21-к) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №420 2862 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366; ч.2 ст.384 КК України. (т.1 а.с.100)

26.10.2021 прокурором Офісу Генерального прокурора обвинувальний акт у кримінальному провадженні №420 2862 від 15.11.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366; ч.2 ст.384 КК України був направлений до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2021 (справа №761/38500/21) було призначено підготовче судове засідання по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №420 2862 за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2022 (справа №761/38500/21) було призначено судовий розгляд у формі спеціального судового провадження на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №420 2862 за обвинуваченням ОСОБА_3 .

При ухваленні рішення у даному кримінальному провадженні суд також враховує наступні судові рішення.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року (справа №761/20729/22) у кримінальному провадженні №0000688 від 06.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_24 , ОСОБА_25 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, вказані особи визнані винними у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за наступними обставинами.

Вироком суду встановлено, що 30.11.2013 ОСОБА_24 , обіймаючи посаду заступника начальника Головного управління - начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, разом з ОСОБА_25 , який обіймав посаду командира полку міліції особливого призначення (ПОМП) «Беркут», будучи керівниками правоохоронного органу, на виконання кримінально протиправного (злочинного) наказу, взяли участь в організації незаконного силового звільнення Майдану Незалежності від громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирні збори, для чого залучили підлеглих співробітників. Внаслідок вищевказаних спільних злочинних дій зазначених осіб, 30.11.2013 з 04:11 до 04:22, співробітниками ПМОП «Беркут» та військовослужбовцями ВВ МВС України незаконно розігнано мітинг громадян, який проходив на Майдані Незалежності у місті Києві, у результаті чого більше 300 учасників акції протесту були витіснені за межі площі і прилеглих вулиць. Крім того, внаслідок протиправного застосування фізичної сили та спеціальних засобів громадянам було заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2024 року (справа №761/18348/15-к) у кримінальному провадженні №4 20 0561 від 30.03.2015 за обвинуваченням ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_28 за ч.2 ст.28, ст.340; ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України, а також у кримінальному провадженні №4 20 1982 від 01.08.2016 за обвинуваченням ОСОБА_29 за ч.1 ст.171; ч.4 ст.41, ст.340; ч.4 ст.41, ч.3 ст.365; ч.1, ч.2 ст.367 КК України, за клопотанням захисника, вказаних осіб було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а провадження у справі закрито.

Ухвалою суду встановлено, що вказані особи обвинувачувався у тому, що вони будучи працівниками правоохоронного органу, які обіймали керівні посади ГУМВС України та ПМОП «Беркут», 30.11.2013 погодилися взяти участь у незаконному силовому звільненні Майдану Незалежності від громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирні збори, для чого залучили підлеглих співробітників 1-ї, 3-ї, 4-ї оперативних рот та роти спеціального призначення у загальній кількості більше 180 осіб, які були екіпіровані засобами захисту, а також спецзасобами ПР-73, «Тонфа». При цьому саме вони віддавали накази командирам зазначених рот почати наступ та безпосередньо керувати завідомо злочинною операцією щодо силового розгону мітингувальників на Майдані Незалежності.

За попередньою домовленістю, після зайняття 660 військовослужбовцями ВВ МВС України позицій навколо Майдану Незалежності, на площу увійшли більше 180 співробітників ПМОП «Беркут» під командуванням вказаних та інших осіб, які вишикувалися у шеренгу уздовж торговельного центру «Глобус».

Приблизно о 04:11 годині 30.11.2013 командир ПМОП «Беркут» віддав злочинний наказ своїм підлеглим, у тому числі, командиру 3-ої оперативної роти ПОМП «Беркут» ОСОБА_15 , які були розосереджені на Майдані Незалежності і перебували поруч з дислокацією підпорядкованих їм у той час рот, про початок силового розгону мітингувальників, які в свою чергу, наказали особовому складу підпорядкованих їм 1-ї, 3-ї, 4-ї оперативних рот та роти спеціального призначення розпочати рух у напрямку вулиці Хрещатик та витіснити учасників акції протесту за межі площі.

На виконання цього наказу співробітники 1-ї, 3-ї, 4-ї оперативних рот та роти особливого призначання ПМОП «Беркут», вишикувані у ланцюг, почали рух із займаної раніше позиції, відтісняючи мітингувальників із Майдану Незалежності за межі площі у напрямку вулиці Хрещатик. При цьому, зустрівши законний спротив з їх боку, невстановлені на цей час органом досудового розслідування співробітники 1-ї, 3-ї, 4-ї оперативних рот та роти спеціального призначання ПМОП «Беркут», не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, явно виходячи за межі наданих їм при охороні громадського порядку прав і повноважень, без попередження про намір їх застосування, вчиняючи дії, що ображають особисту гідність громадян, стали наносити множинні удари спецзасобами «ПР-73», «Тонфа», руками та ногами по різним частинам тулуба, а також по головам мітингувальників, намагаючись змусити їх під тиском фізичного насильства якнайшвидше залишити площу. Продовжуючи протиправні дії, вже після залишення учасниками мирної акції протесту Майдану Незалежності невстановлені на цей час працівники ПМОП «Беркут» з метою недопущення їх повернення на площу вчинили переслідування, вказаних осіб по вулиці Хрещатик, наносячи при цьому множинні удари спецзасобами «ПР-73», «Тонфа», руками та ногами.

Внаслідок вищевказаних спільних злочинних дій вказаних осіб, 30.11.2013 з 04:11 до 04:22, співробітниками ПМОП «Беркут» та військовослужбовцями ВВ МВС України незаконно розігнано мітинг громадян, який проходив на Майдані Незалежності у місті Києві, у результаті чого більше 300 учасників акції протесту були витіснені за межі площі і прилеглих вулиць.

Крім того, внаслідок протиправного застосування фізичної сили та спеціальних засобів громадянам було заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, у тому числі, легкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року (справа №761/18548/18) у кримінальному провадженні №4 20 1052 від 04.05.2018 за обвинуваченням ОСОБА_30 , ОСОБА_31 за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України, вказані особи визнані винними у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за наступними обставинами.

Вироком суду встановлено, що 30.11.2013 приблизно о 04:13 годині, ОСОБА_32 , який був командиром відділення №2 взводу №2 оперативної роти №3 ПОМП «Беркут», у групі осіб разом із ОСОБА_33 , який був командиром відділення №1 взводу №1 оперативної роти №3 ПМОП «Беркут», знаходячись на території Майдану Незалежності в м. Києві вчинили незаконне перешкоджання проведенню мирного зібрання, перевищили владу та службові повноваження, шо супроводжувалось болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_34 діями, за відсутності ознак катування, а також склали, підписали і надали невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи: рапорти від 30.11.2013 та від 05.12.2013 про затримання ОСОБА_34 за вчинення дрібного хуліганства та за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких внесли інформацію, яка не відповідала дійсності.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року (справа №761/28014/18) у кримінальному провадженні №4 20 1358 від 04.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_35 , ОСОБА_36 за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України, вказані особи визнані винними у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за наступними обставинами.

Вироком суду встановлено, що 30.11.2013 приблизно о 04:13 годині, ОСОБА_37 , який був міліціонером відділення №1 взводу №2 оперативної роти №1 ПМОП «Беркут», у групі осіб разом із ОСОБА_38 , який був міліціонером відділення №2 взводу №3 оперативної роти №1 ПМОП «Беркут», знаходячись на території Майдану Незалежності в м. Києві вчинили незаконне перешкоджання проведенню мирного зібрання, перевищили владу та службові повноваження, шо супроводжувалось болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_39 діями, за відсутності ознак катування, а також склали, підписали і надали невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи: рапорти від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_39 за вчинення дрібного хуліганства та за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких внесли інформацію, яка не відповідала дійсності.

Наведеними вище судовими рішеннями у кримінальних провадженнях встановлено певні обставини та події, які відбувалися 30.11.2013 в місті Києві на Майдані Незалежності та прилеглих територіях, під час яких співробітники ПМОП «Беркут», на виконання злочинного наказу перевищуючи владу та службові повноваження, вчинили незаконне перешкоджання проведенню мирного зібрання, що в подальшому стало підставою для вчинення інших протиправних дій, у тому числі щодо ОСОБА_7 .

Суд вважає, що ухвали про звільнення осіб від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав, є доказом вчинення саме ними інкримінованих ним кримінальних правопорушень. При цьому, наслідки спільних протиправних дій є одночасно наслідками дій щодо ОСОБА_7 , вчинення яких інкримінується ОСОБА_3 .

Суд вважає, що досліджені докази беззаперечно підтверджують зазначені обставини, при цьому судом не встановлено порушень КПК України під час досудового розслідування, які б були підставами для визнання досліджених доказів недопустимими.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом, тобто він винний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365; ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366; ч.2 ст.284 КК України.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог статті 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приймає до уваги, що відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 в ході судового розгляду не встановлені.

При цьому посилання в обвинувальному акті на наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, суд вважає необґрунтованим, оскільки зазначена ознаки входить до складу кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого, а тому не може бути обставиною, що обтяжує покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, а саме посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади в правоохоронних органах, в межах санкцій статей обвинувачення.

Разом з цим, на підставі ст.54 КК України, ОСОБА_40 має бути позбавлені спеціального звання «старшина міліції», у зв`язку з вчиненням злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, який відповідно ч.5 ст.12 КК України є тяжким.

Також при призначенні додаткового покарання, суд керується висновками Верховного суду у справі № 404/2081/22. Так, Верховний суд у своїй постанові виснував, що згідно з положеннями ст.55 КК України у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для їх виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

При цьому, враховуючи характер вчинених обвинуваченим дій, той факт, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення будучи правоохоронцем, який навпаки був зобов`язаний захищати суспільство від суспільно-небезпечних діянь, при цьому зазначені злочинні дій були вчинені відкрито, вони викликали значний суспільний резонанс і тривалий час висвітлювались у ЗМІ, що мало негативний вплив на міжнародний імідж України, призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, явно не відповідатиме вимогам ст.65 КК України, та буде таким, що вважатиметься в очах стороннього, незацікавленого спостерігача, занадто м`яким, тобто суперечитиме інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. Застосування неадекватно м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб, які вчиняють кримінальні правопорушення направлені проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних дій, що призведе до завдання дедалі більшої шкоди державі та суспільним інтересам.

Разом з тим, суд враховує наступне.

Станом на 30.11.2013 санкція ст.340 Кримінального кодексу України передбачала найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 (п`яти) років.

Станом на 30.11.2013 санкція ч.2 ст.365 Кримінального кодексу України передбачала найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 8 (восьми) років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 (трьох) років.

Станом на 05.12.2013 санкція ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України передбачала найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до 3 (трьох) років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 (трьох) років.

Станом на 01.04.2014 санкція ч.2 ст.384 Кримінального кодексу України передбачала найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 2 (двох) до 5 (п`яти) років.

Станом на 05.12.2013, відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості, злочини, передбачені ч.1 ст.366 КК України, відносилися до злочинів невеликої тяжкості. А станом на 21.08.2025 є кримінальним проступком.

Станом на 01.04.2014, відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості, злочини, передбачені ст.340 та ч.2 ст.384 КК України, відносилися до злочинів середньої тяжкості, а станом на 21.08.2025 є нетяжкими злочинами.

Станом на 01.04.2014, відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості, злочини, передбачені ч.2 ст.365 КК України, відносилися до тяжких злочинів, а станом на 21.08.2025 є тяжкими злочинами.

Керуючись принципом дії закону про кримінальну відповідальності у часі, суд призначає покарання в межах санкцій статей Кримінального кодексу України, в редакції станом на 01.04.2014 року, при цьому на підставі ч.1 ст.70 КК України застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас, в ході судового розгляду кримінального провадження, встановлено обставини, які свідчать про необхідність звільнення обвинуваченого від покарання.

Відповідно до ч.2 ст.373 КПК якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений 01 квітня 2014 року вчинив останнє за часом кримінальне правопорушення, у вчиненні яких суд визнає його винним.

Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло:

ч.1 п.2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі;

ч.1 п.3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 (двох) до 5 (п`яти) років;

ч.1 п.4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з положеннями ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Постановою слідчого від 14.11.2018 було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 , тобто п`ятирічний строк давності з часу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.340, ч.2 ст.365, ч.2 ст.384 КК України, не сплинув. Станом на день розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_3 перебуває у розшуку.

Таким чином, суд враховує наявність обставини, яка зупиняє перебіг давності звільнення від кримінальної відповідальності за вказаними статтями обвинувачення, крім ч.1 ст.366 КК України, в часу вчинення якого до оголошення розшуку обвинуваченого минуло понад 3 роки, в зв`язку з чим суд звільняє ОСОБА_3 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України, а саме: з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) підлягають стягненню процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта у сумі 6006,00 гривень, а саме: відповідно акту здачі-приймання висновку судових експертів №5653/5654/17-26 від 12.02.2018 вартість проведення судово-почеркознавчої експертизи складає 6006,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим:

за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки;

за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки;

за ч.2 ст.384 КК України Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.54 КК України позбавити обвинуваченого ОСОБА_3 спеціального звання «старшина міліції».

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки. Відповідно до положень ст.49, ст.74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі рахувати з моменту затримання та приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний до ОСОБА_3 - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні: документи: 3 (три) рапорти ОСОБА_3 від 30.11.2013 на 3 (трьох) аркушах; 1 (один) рапорт ОСОБА_3 від 05.12.2013 на 1 (одному) аркуші; протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 01.12.2013 на 3 (трьох) аркушах; протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 01.04.2014 на 8 (восьми) аркушах; -залишити у матеріалах даного кримінального провадження.

Речові докази: 3 (три) DVD диски та 1 (один) SD диск /т.2/; 1 (один) CD диск /т.3/; 5 (п`ять) DVD дисків /т.4/; 1 (один) CD диск /т.5/, з відеозаписами, зберігати у справі.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта в розмірі 6006,00 (шість тисяч шість) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч.3 ст.400 КПК України, якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Суддя ОСОБА_1