Справа№751/3791/25
Провадження №1-кп/751/237/25
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000331 від 18.09.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Білоус, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2025 року народження, військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

встановив:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 171 від 19.08.2022 військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_4 призначений старшим розвідником-снайпером (2 категорії) 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що з 19.08.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст. 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази начальника, стримувати інших й самому не допускати негідних вчинків.

12.07.2023 близько 08 години 00 хвилин в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_2 , командиром розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_7 доведено старшому солдату ОСОБА_4 вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2023 № 48-РС щодо увільнення старшого солдата ОСОБА_4 з посади старшого розвідника-снайпера (2 категорії) 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 та призначення до військової частини НОМЕР_2 робітником підсобним інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти.

Крім цього, старшому солдату ОСОБА_4 роз`яснено необхідність здати посаду і прибути 12.07.2023 до нового місця служби у відповідності до припису військової частини НОМЕР_1 № 197 від 11.07.2023.

При цьому, наказ виданий в установленому Законом порядку відповідною особою в межах наданих їй повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_4 не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

В свою чергу, після доведення наказу, старший солдат ОСОБА_4 , 12.07.2023 близько 08 години 00 хвилин, в порушення вимог ст.ст. 11, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи та розуміючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2023 № 48-РС щодо увільнення старшого солдата ОСОБА_4 з посади старшого розвідника-снайпера (2 категорії) 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 та призначення до військової частини НОМЕР_2 робітником підсобним інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання вибувати для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , з метою невиконання наказу начальника, в умовах воєнного стану, в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати даний наказ, та вибути для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел старший солдат ОСОБА_4 жодних дій щодо здачі посади старшого розвідника-снайпера (2 категорії) 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 не здійснив та 12.07.2023 відмовився отримувати витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2023 № 175 про виключення старшого солдата ОСОБА_4 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та припису від 11.07.2023 № 197.

Як наслідок, старший солдат ОСОБА_4 наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2023 № 48-РС щодо увільнення старшого солдата ОСОБА_4 з посади старшого розвідника-снайпера (2 категорії) 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 та призначення до військової частини НОМЕР_2 робітником підсобним інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти не виконав, для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 не вибув.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України визнав повністю, підтвердив правильність обставин, що викладені у обвинувальному акті, в судовому засіданні щиро розкаявся у скоєному. Також просить суд врахувати, що ОСОБА_4 призвався на військову службу добровільно, має державні нагороди, виявив бажання продовжувати службу в Збройних Силах України, має на утриманні малолітню дитину, а також зазначив, що кримінальне правопорушення вчинив через моральне та фізичне виснаження.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, які відповідають обставинам, зазначеним в обвинуваченні і ніким не оспорюються. Інші докази, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність своїх позицій та усвідомлюють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає визнання ним своєї вини та його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому за вчинені ним кримінальні правопорушення, суд виходить із наділених дискреційних повноважень, які визнаються і Європейським судом з прав людини (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Довженко проти України»), наданих державою щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-владною діяльністю з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, його характер, суспільну небезпеку скоєного та відношення обвинуваченого до скоєного, враховуючи визнання ним своєї вини, особу обвинуваченого, те, що добровільно мобілізувався на військову службу, має державні нагороди та відзнаки, виявив бажання продовжувати службу в Збройних Силах України, має на утриманні малолітню дитину, відсутність негативних наслідків, завданих даним кримінальним правопорушенням, за медичною допомогою до лікаря-психіатра в диспансерне психіатричне відділення та лікаря-нарколога в диспансерне наркологічне відділення Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради не звертався, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, його матеріальне становище, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність бажання щодо позитивних змін на майбутнє, суд приходить до висновку, про можливість його виправлення та попередження вчинення нових злочинів може бути досягнута при звільненні від покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

У відповідності з вимогами ч.11 ст.182 КПК України після набрання вироком суду законної сили суд вважає за необхідне повернути заставу заставодавцю в розмірі 181680 грн. 00 коп.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Початок іспитового строку обраховувати починаючи з 03 червня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 18.03.2025 по 07.05.2025 включно, із розрахунку день за день.

Заставу в розмірі 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. повернути заставодавцю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити обвинуваченому, захисникам обвинуваченого та прокурору.

Суддя ОСОБА_1