УХВАЛА

про призначення судового розгляду

та продовження строку тримання під вартою

13 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (який приймав участь в режимі відео конференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор»)

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні залі суду Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0000857 від 28.03.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 361, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Після скасування Постановою Верховного Суду від 23.04.2025 вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 11.07.2024 та ухвали Рівненського апеляційного суду від 21.10.2024 щодо ОСОБА_4 , призначено новий розгляд вищевказаного кримінального провадження, в суді першої інстанції.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні.

Також, прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , під вартою

В обґрунтування клопотання вказала, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 361, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.2 ст. 185 КК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, та їх тяжкість, наявні ризики передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, продовжує існувати, оскільки останній, усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинені злочини, санкція якого передбачає позбавлення волі від 4 до 6 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, обвинувачений під час розгляду судом кримінального провадження перебував у розшуку, місцеперебування останнього було невідомим. 18.08.2022 працівниками поліції його було розшукано та доставлено до суду, в результаті чого обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Останній, може незаконно впливати на свідків чи потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, тобто продовжує існувати ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що в ході досудового розслідування, потерпілі впізнали ОСОБА_4 як особу, яка вчинила відносно них злочин. Вищевказані обставини, свідчать що продовжує існувати ризик передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, продовжує існувати ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи схильність його до вчинення протиправних дій. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, та запобігти вказаним ризикам. Покликаючись на наведене, прокурор просить задовольнити клопотання, продовжити щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід тримання під вартою, та визначити розмір застави, згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор просила задовольнити клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, просив змінитизапобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не заперечував щодо призначення судового розгляду у кримінальному провадженні, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у судове засідання не з`явились, кожен окремо подали заяви про проведення підготовчого засідання без їх участі.

Потерпілий ОСОБА_9 , у судове засідання також не з`явився. Останній призваний за мобілізацією у військову частину НОМЕР_1 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України.

Прокурор при розгляді клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, довела, що ризики передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не перестали існувати та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Зважаючи на обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_4 , їх тяжкість відповідно ст. 12 КК України, суспільну небезпеку, та чисельність епізодів, існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5, ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищевказаним ризикам, стосовно останнього слід продовжити строк запобіжного заходу тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п.80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Беручи до уваги вищевказані обставини, відсутність доказів про наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, та їх суспільну небезпечність та тяжкість відповідно до ст. 12 КК України, та наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Даних, про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого чи неможливість останнього утримувати під вартою, не встановлено.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою підлягає до задоволення, останньому слід продовжити строк тримання під вартою, та відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, визначити розмір застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження підсудне Рівненському міському суду Рівненської області, підстав для його закриття та зупинення немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, отже провадження може бути призначене до судового розгляду.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 314-316 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000857 від 28.03.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 361, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.2 ст. 185 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) на 02.07.2025, 11:30 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходжу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азейбарджана, громадянина Азейбарджана, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 11.08.2025.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Одночасно визначити розмір застави 60 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; здати на зберігання в УДМСУ в Рівненській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 11.08.2025.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1