Справа № 362/981/25
Провадження № 1-кп/362/407/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

його захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії обов`язків, покладених на нього у кримінальному провадженні № 0000382, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

Прокурор подала клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії визначених судом обов`язків на два місяці. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів; продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), вони не зменшились, тому є необхідність забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки обвинуваченого. Строк дії обов`язків, встановлених обвинуваченому, закінчується 21.09.2025, тому в силу частини сьомої статті 194 КПК України вони потребують продовження для досягнення мети застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила задовольнити.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що наразі продовжує перебувати на реабілітації, тому не зміг фізично прибути в судове засідання до зали суду в місті Васильків Київської області. Відповідні медичні документи надані суду письмово.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2024 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16.01.2025 включно, із визначенням застави у розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень. Запобіжний захід неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2025 у цій справі, строком на 60 днів, до 12.04.2025 включно, із збереженням розміру застави.

26 лютого 2025 року обвинувачений ОСОБА_4 звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі 605 600 гривень.

Згідно з частиною шостою статті 182 КПК України з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, ухвалою суду від 12.02.2025 на обвинуваченого ОСОБА_4 у випадку внесення застави покладено такі обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. При цьому роз`яснено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Отже, з 26 лютого 2025 року (дня звільнення з-під варти) обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на нього встановлених судом обов`язків.

Строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою суду від 23.07.2025 строком на два місяці, до 21.09.2025 включно.

Відповідно до частини сьомої статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою і шостою статті 194 КПК України, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

За змістом частин третьої, четвертої статті 199 КПК України клопотання прокурора, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують дію покладених обов`язків. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

За приписами частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі статтею 178 КПК України судом при вирішенні клопотання враховуються дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості про наявність у нього міцних соціальних зав`язків за місцем проживання, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слід зазначити, що питання про продовження обвинуваченому обов`язків вирішується на стадії судового розгляду у першій інстанції, тобто на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішено шляхом ухвалення остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні. Наразі суд, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому діяння, бере до уваги, що відповідно до змісту обвинувального акта пред`явлене обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Тож під час вирішення питання про продовження обвинуваченому обов`язків на стадії судового розгляду визначальним є встановлення наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Розглядаючи це питання, суд виходить з того, що при визначенні ризиків у кримінальному провадженні закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Тож ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх ймовірності.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що на теперішній час ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, наявні на час розгляду справи судом.

На думку суду, ризик переховування обвинуваченого від суду досі зберігається з огляду на тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , та суворість можливого покарання (карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років). Усвідомлення можливості настання негативних наслідків для обвинуваченого може спонукати його змінювати місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тож суд вважає наявним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, не має родини та утриманців, не має місця роботи, місця реєстрації на території України, є іноземцем, а також у нього відсутнє майно, тобто обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків і стримуючих факторів, які б перешкоджали ризику переховування від суду, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Крім того, судом враховується вказана прокурором обставина щодо зменшення в умовах воєнного стану можливості контролювати безперешкодний пропуск осіб через кордон з державою-агресором, а так само унеможливлює обмін з нею інформацією в порядку міжнародного співробітництва через розірвання дипломатичних відносин.

Також суд вважає, що на даній стадії судового провадження зберігається ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілий та свідки ще не допитані в судовому засіданні, а їх показання, отримані в ході досудового розслідування, не можуть бути враховані судом як доказ під час судового розгляду. Наразі матеріали кримінального провадження розкриті стороні захисту, відповідно обвинуваченому відомі всі свідки у кримінальному провадженні та їх показання, надані під час досудового розслідування, відоме їх місце проживання, що вказує на наявність ризику чинення тиску на них з метою викривлення реальних обставин справи. Тож суд вважає наявним ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, також зберігається, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти власності, з корисливих мотивів, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, що з високим ступенем ймовірності свідчить, що він, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Наведене в сукупності свідчить про те, що на час розгляду клопотання ризики, які були підставою обрання та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

За таких обставин відсутність у обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені судом обов`язки в повній мірі буде нівелювати мету застосування застави як запобіжного заходу, яка визначена статтею 177 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Отже, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для продовження строку дії передбачених ухвалою суду від 23.07.2025 ОСОБА_4 обов`язків наявні, актуальні та є доцільними і дієвими.

З огляду на викладене клопотання прокурора щодо продовження строку дії обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 176-178, 182, 194, 196, 199, 205, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) на два місяці, до 16 листопада 2025 року включно, строк дії наступних обов`язків:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу, з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1