Справа № 276/568/25
Провадження по справі№ 1-кп/276/84/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року с-ще Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Хорошів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Нова Борова Володарсько-Волинського (нині Житомирського) району Житомирської області, громадянки України, з неповною вищою освітою, розлученої, тимчасово непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2024 року близько 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, керувала автомобілем марки КІА СEED, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухалася ним по автодорозі «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» зі сторони м. Коростень в напрямку м. Житомира.

Проїжджаючи ділянку автодороги «Виступовичі-Житомир-МогилівПодільський» на відстані 235 м. від повороту на смт Нова Борова Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_4 проявила небезпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінила дорожню обстановку і в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху, своєчасно не вжила негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам, внаслідок чого передньою правою кутовою частиною керованого нею транспортного засобу на смузі свого руху здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка знаходилася на проїзній частині дороги.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних синців, саден, ран тіла, перелому кісток тазу справа, перелому обох гомілкових кісток правої гомілки, розриву хрестоподібних зв`язок лівого коліна, перелому грудного відділу хребта з повним розривом спинного мозку, перелому ребер по двом анатомічним лініям справа, розривів печінки, розриву середньої долі правої легені, дифузно-обмежених субарахноїдальних крововиливів обох великих півкуль головного мозку, від яких загинула на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_7 .

Крім того, одразу після наїзду на пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_4 , будучи причетною до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжила усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги ОСОБА_7 , не викликала карету швидкої медичної допомоги, не відправила потерпілу до лікувального закладу, не повідомила про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжила усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зникла з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_7 , яка перебувала у небезпечному для життя стані та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_4 сама поставила потерпілу у небезпечний для життя стан та був зобов`язана і мала змогу надати потерпілій допомогу.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю доведена та підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, визнала повністю та дала показання, що 22 вересня 2024 року, близько 23:30, вона керувала автомобілем «KIA CEED», що належить її батькові, та рухалася з селища Нова Борова в напрямку села Старий Бобрик. У автомобілі на задньому сидінні перебував її батько, який дрімав. Рухаючись по трасі з увімкненим ближнім світлом фар зі швидкістю приблизно 60-70 км/год, вона побачила на узбіччі двох хлопців, які йшли їй назустріч. Майже одразу після того, як вона з ними розминулася, вона раптово побачила перед автомобілем на своїй смузі руху два силуети людей. Вона почала гальмувати, але уникнути зіткнення не змогла і відчула удар правою частиною автомобіля. Після удару, перебуваючи у шоковому стані, вона проїхала далі та, не зупиняючись, поїхала до будинку батька в с. Старий Бобрик. Приїхавши, вона розбудила батька, повідомила йому, що, ймовірно, збила людину. Після цього, приблизно через 20 хвилин після ДТП, вона зателефонувала до поліції та повідомила про подію і своє місцезнаходження. У скоєному щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілої. Підтвердила, що частково відшкодувала матері загиблої шкоду.

Суд визнає показання обвинуваченої в частині визнання вини, обставин керування автомобілем, факту наїзду та залишення місця пригоди правдивими, послідовними та такими, що узгоджуються з іншими дослідженими у справі доказами. Водночас, суд критично оцінює її твердження про те, що потерпіла рухалась їй назустріч, оскільки це прямо суперечить висновку судово-медичної експертизи, згідно з яким первинний контакт відбувся із задньою поверхнею тіла потерпілої. Суд розцінює цю розбіжність не як намагання уникнути відповідальності, а як наслідок стресового стану обвинуваченої в момент події та можливого викривлення спогадів з плином часу, враховуючи, що в цілому її показання є визнавальними.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що загибла ОСОБА_7 була її донькою. Ввечері 22 вересня 2024 року донька разом із сестрою потерпілої пішли від неї додому. Пізніше їй зателефонував син та повідомив про смерть доньки внаслідок ДТП. Прибувши на місце події, вона побачила автомобілі поліції та швидкої допомоги. Потерпіла підтвердила, що обвинувачена ОСОБА_4 вибачалася перед нею та відшкодувала їй матеріальну шкоду на покриття витрат на поховання. Вона зазначила, що не має до обвинуваченої жодних претензій матеріального чи морального характеру.

Позиція потерпілої, яка, попри тяжку втрату, не наполягає на суворому покаранні та підтверджує факт відшкодування шкоди, є важливою обставиною, що характеризує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та особу обвинуваченої, і враховується судом при призначенні покарання.

Вина обвинуваченої також підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених судом:

-Рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 23.09.2024, з якого вбачається, що 22.09.2024 о 23:39 надійшло повідомлення про ДТП з потерпілими, а 23.09.2024 о 00:07 надійшло повідомлення від самої ОСОБА_4 про те, що вона 20 хвилин тому скоїла ДТП та покинула місце події.

-Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.09.2024 та схемою і фототаблицями до нього, які об`єктивно фіксують слідову картину на ділянці автодороги «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» поблизу с. Старий Бобрик. Зафіксовано розташування трупа жінки у кюветі, осип пластикових уламків, тапок, фрагменти лакофарбового покриття білого кольору, корпус дзеркала, рамку протитуманної фари та інші сліди, що дозволило встановити орієнтовне місце контакту транспортного засобу з пішоходом на смузі руху в напрямку м. Житомира.

-Протоколом огляду від 23.09.2024, відповідно до якого на території домоволодіння в АДРЕСА_2 , було виявлено автомобіль «KIA CEED» реєстраційний номер НОМЕР_2 з характерними механічними пошкодженнями передньої правої частини кузова, лобового скла та правого дзеркала заднього виду.

-Висновком експерта №898 від 25.11.2024 (судово-медична експертиза), згідно з яким смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, що ускладнилась масивною крововтратою. Виявлені тілесні ушкодження є тяжкими та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Також встановлено, що в момент первинного контакту потерпіла, найімовірніше, перебувала у вертикальному положенні, а контактуючою була задня поверхня її тіла. У крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,23‰, що у живих осіб відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

-Висновком експерта № СЕ-19/106-24/14933-ІТ від 11.10.2024 (судова інженерно-транспортна експертиза), який встановив, що гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля «KIA CEED» на момент ДТП перебували у технічно працездатному стані. Це виключає версію про те, що ДТП сталася через раптову технічну несправність транспортного засобу.

-Висновком експерта № СЕ-19/106-24/16015-ІТ від 27.11.2024 (судова автотехнічна експертиза), який є ключовим для встановлення порушення ПДР. Згідно з висновком, в заданій дорожній обстановці, рухаючись зі швидкістю 60 км/год, водій ОСОБА_4 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Відстань до місця наїзду в момент виявлення пішохода (50 м) була більшою за повний зупинний шлях автомобіля (43.7...45.0 м). Таким чином, невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.

-Висновком експерта № СЕ-19/106-25/1920-БД від 12.03.2025 (судова молекулярно-генетична експертиза), який підтверджує, що на змивах з керма автомобіля «KIA CEED» виявлено генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію обвинуваченої ОСОБА_4 , що беззаперечно доводить факт керування нею транспортним засобом у момент ДТП.

Сукупність наведених доказів є логічною, послідовною, узгоджується між собою та поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Згідно з досудовою доповіддю Житомирського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» від 23.06.2025, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства також як середній. Орган пробації дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Згідно з даними, що характеризують особу обвинуваченої: довідкою про відсутність судимостей, характеристикою з місця проживання та довідками, обвинувачена характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра.

Суд, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані:

-за частиною 2 статті 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої;

-за частиною 1 статті 135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, коли особа, яка залишила без допомоги, сама поставила потерпілу в небезпечний для життя стан.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає:

1.Щире каяття, яке виразилося у повному визнанні вини, наданні правдивих показань, засудженні своєї протиправної поведінки та висловленні жалю з приводу скоєного.

2.Добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, що підтверджується показаннями потерпілої.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує дані про особу обвинуваченої: вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд бере до уваги, що наслідком злочинної необережності обвинуваченої стала смерть молодої жінки, що є непоправною втратою. Водночас, суд враховує і поведінку самої потерпілої, яка в темну пору доби, перебуваючи в стані легкого алкогольного сп`яніння, рухалася по проїзній частині дороги поза населеним пунктом, чим створила небезпеку для руху.

Зваживши на сукупність обставин справи, дані про особу обвинуваченої, наявність кількох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, позицію потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, а також висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, суд доходить висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Застосування положень статті 75 КК України в даному випадку буде відповідати меті покарання, його справедливості.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей. Визначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів, суд, враховуючи вчинення двох окремих кримінальних правопорушень, одне з яких є умисним (залишення в небезпеці), вважає за необхідне застосувати принцип часткового складання покарань. При цьому, зважаючи на всі вищевказані обставини, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши максимальний іспитовий строк та поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Водночас, враховуючи грубий характер порушення ПДР, що призвело до трагічних наслідків, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, у кримінальному провадженні були понесені процесуальні витрати на залучення експертів, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави. Зокрема, витрати становлять: на проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану ТЗ № СЕ-19/106-24/14933-ІТ від 11.10.2024 3 183,60 грн.; транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/106-24/14931-ІТ від 31.10.2024 3 979,50 грн.; судової одорологічної експертизи № СЕ-19/106-24/15650-БД від 11.11.2024 3 207,36 грн.; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/106-24/16015-ІТ від 27.11.2024 3 979,50 грн.; судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/106-25/1920-БД від 12.03.2025 14 703,49 грн.; судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/106-25/3692-БД від 12.03.2025 17 366,98 грн.; судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/106-25/1820-БД від 12.03.2025 9 721,63 грн. Загальна сума процесуальних витрат, що підлягає стягненню, становить 56 142,06 грн.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286 та частиною 1 статті 135 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 2 статті 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

-за частиною 1 статті 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у загальній сумі 56 142 (п`ятдесят шість тисяч сто сорок дві) гривні 06 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року у справі № 276/2219/24 на майно, що є речовими доказами у даному провадженні, скасувати.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

-автомобіль «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Житомирській області, повернути власнику ОСОБА_8 ;

-речові докази: тапок на праву ногу, пластикові уламки, фрагменти лакофарбового покриття, пластиковий фрагмент з бампера, корпус дзеркала, рамку протитуманної фари, скло фари та протитуманний ліхтар, змиви з важеля перемикання передач, ручки водійських дверей, керма, правого переднього крила, тканинний чохол з водійського сидіння, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів, знищити після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Хорошівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1