Номер справи 171/2041/25
Номер провадження 1-кс/171/295/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.25 року м. Апостолове

Слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника потерпілого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування поданої скарги представник потерпілого зазначає, що постановою слідчого СВ ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 23.05.2025 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 14.09.2023 закрито на підставі, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Мотивуючи своє рішення, слідчим вказано, що внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону. Вважає, що вказане рішення прийнято з порушенням норм кримінального процесуального законодавства та підлягає скасуванню виходячи з наступного, слідчим у повному обсязі не забезпечено проведення об`єктивного досудового розслідування, а саме:

- у відповідності до ст. 242 КПК України, не проведено судово-товарознавчу експертизу з метою встановлення вартості речей якими відкрито заволоділи, а саме: ключів, гаманця, сумки та інших викрадених предметів; - в порядку передбаченому ст. 237 КПК України не оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення (гараж з якого викрадено транспортний засіб);

- в порядку передбаченому ст. 237 КПК України не оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення (територія де незаконно утримувався потерпілий);

- у відповідності до ст. 242 КПК України, не проведено авто-товарознавчу експертизу.

Більш того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження а саме з допиту як обвинуваченого так і свідків заволодіння майном відбулось відкрито з застосуванням фізичного насильства (допит потерпілого від 16.09.23, допит потерпілого від 14.09.2023, вказані покази підтверджені потерпілими і в ході допиту у суді в рамках судової справи № 171/2749/23) таким чином, вважає, щоу даному випадку не має ні якої різниці яка вартість майна оскільки при відкритому заволодінні майном для кваліфікації це не має жодного значення.

Крім цього, у відповідності до обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2023 за № 0000216 за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122 КК України, в момент коли відбувся напад з метою заволодіння майном потерпілого, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я, потерпілий вже був таким, що позбавлений волі. Таким чином, вважає, що вказана постанова винесена незаконно, необґрунтовано та підлягає скасуванню так як досудове розслідування проведено в порушення ст. 2 КПК України не з`ясовані всі обставини, які мають значення для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні, крім того слідчим грубо порушені права потерпілого передбачені ст. 55 КПК України та конституцією України.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала та просила відмовити у її задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, встановив наступне.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2023 року до ЄРДР було внесено відомості по кримінальному провадженню за номером 0000218 за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 3185 КК України, органом досудового розслідування визначено ВП №10 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

23 травня 2025 року слідчим СВ ВП №10 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на підставі п. 4-1. ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 14.09.2023 року.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод та інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, скасовано повідомлення про підозру, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Системний аналіз кримінально-процесуального законодавства України свідчить, що закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим чи прокурором всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Як убачається з матеріалів скарги та зазначено адвокатом ОСОБА_3 у судовому засіданні слідством передчасно зроблено висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження, оскільки всупереч вимогам, передбачених ст.ст. 2, 9 КПК України, не забезпечено повного, об`єктивного, неупередженого розслідування кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий прийшов до передчасного висновку про необхідність закриття кримінального провадження № 0000218 від 14.09.2023, так як обставини, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, з`ясовано не було, а також не були виконані усі можливі дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини та на повне, всебічне й неупереджене проведення досудового розслідування (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine).

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Слідчий суддя зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, що підтверджені матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, вказане є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Текст постанови про закриття кримінального провадження, не містить в собі жодного аналізу фактичних обставин справи, встановлених в ході досудового розслідування, також відсутній аналіз здобутих доказів, або посилання про неможливість отримання будь-яких доказів, неможливість встановлення інших обставин події.

Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст. ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята слідчим без дослідження всіх обставин кримінального провадження, на думку слідчого судді, не відповідає критеріям повноти досудового розслідування та з`ясування всіх обставин за зазначеними потерпілим фактами.

Зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України, оскільки досудове розслідування проведено неповно, без всебічного дослідження обставин справи, з порушенням принципу змагальності сторін та унеможливлює виконання завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, оскільки слідчий суддя вбачає в даному кримінальному провадженні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 24, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого від 23 травня 2025 року про закриття кримінального провадження за № 0000218 від 14.09.2023 року задовльнити.

Постанову слідчого від 23 травня 2025 року про закриття кримінального провадження за № 0000218 від 14.09.2023 року скасувати.

Ухвалу направити для виконання до ВП №10 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Матеріали кримінального провадження № 0000218 від 14.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, направити до ВП №10 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1