Справа № 206/4990/25
Провадження № 1-кс/206/1050/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001443, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2016 року, стосовно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новодружеська Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Луганській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням.

Клопотання обгрунтовано тим, що у квітні 2014 року ОСОБА_6 , добровільно вступив до не передбаченого законом збройного формування, діючого на частині території Луганської області, в тому числі місті Новодружеськ, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вступивши в зазначене збройне формування ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності не передбаченого законом збройного формування, був зарахований до його складу, забезпечений військовою камуфльованою формою одягу, став приймати активну участь в його діяльності, виконуючи вказівки осіб, які були рангом вище нього на території міста Новодружеськ Луганська область.

Так, в період часу з квітня по липень 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , діючи в складі не передбаченого законами України збройного формування, керуючись прямим умислом, виконував функції по патрулюванню міста Новодружеськ Луганської області, та охороні громадського порядку від імені не передбаченого законом збройного формування під час окупації міста.

08 червня 2016 року за вказаним фактом розпочато досудове розслідування кримінальному провадженні № 0001443 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

18 червня 2016 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру, яке, вручене відповідно до ч. 3 ст. 111, ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

На час повідомлення про підозру було встановлено відомості, що ОСОБА_4 переховується від органів слідства, місцезнаходження останнього невідоме, за місцем проживання він відсутній, враховуючи викладене вказане повідомлення про підозру було надіслано останньому поштою за останньою відомою адресою проживання.

24 жовтня 2016 року слідчим, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

Однак у вищевказані дати та час ОСОБА_4 на виклики не з`явився, його точне місцезнаходження на даний час не відомо, а також жодної інформації про неможливість прибути чи наявність поважних причин для неприбуття від підозрюваного не надходило.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, викладеними в наступних матеріалах:

- протоколі допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколах допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Слідчий зазначає про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором свідчить наступне:

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786:

- місто Лисичанськ, Луганської області в якому зареєстрований ОСОБА_4 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з липня 2022.

Крім того, майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України, фактів перетину ОСОБА_4 державного кордону України не виявлено.

Відповідно до даних Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_4 з часу вчинення кримінального правопорушення та повідомлення йому про підозру по даний час, на території, підконтрольній українській владі доходів від трудової діяльності/пенсії не отримував, тобто не був працевлаштований.

Відповідно до даних з УКР ГУНП в Луганській області, ОСОБА_4 на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває.

Відповідно до перевірки реєстру актів цивільного стану, факт смерті ОСОБА_4 на території України не реєструвався.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, наданого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України, при проведенні розшукових дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 на теперішній час місцезнаходження останнього на території підконтрольній державній владі України не встановлено, на обліках як внутрішньо переміщена особа він не перебуває, зареєстрованого майна, що перебуває в його власності, на території України не має, нові реєстрації, в наявних у Національної поліції обліках, щодо нього відсутні.

Таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

На підставі викладеного, слідчий просить суд обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Клопотання слідчого погоджено прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити.

Слідчим суддею встановлено, що 8 червня 2016 року до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області надійшло повідомленням керівника оперативної групи №9 ОШ ЦУ СБУ в районі проведення АТО, про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись на території міста Новодружеська, Луганської області, приймав участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань. Кримінальне провадження за даним фактом зареєстровано 08.06.2016 року під № 0001443 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 260 КК України.

18 серпня 2016 року слідчим Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області складено письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру, яке, вручене відповідно до ч. 3 ст. 111, ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, а саме: надіслано останньому поштою за останньою відомою адресою проживання.

08 вересня 2016 року слідчим Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

15 липня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Лисичанської окружної прокуратури на 10:00 год. 19.07.2025, 20.07.2025, 21.07.2025 опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частинами 1-3 ст. 18 КК України визначено, що суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, кримінальне правопорушення, суб`єктом якого може бути лише певна особа.

Відповідно до ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Так, у ході розгляду даного клопотання, слідчим суддею досліджено довідку Лисичанської обласної психіатричної лікарні №383 від 17.06.2016 орку, відповідно до якої ОСОБА_4 , 1967 р.н. перебуває під консультативним наглядом лікаря-психіатра м. Лисичанська з приводу психічного захворювання.

В той же час, згідно зі ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи, що за 9 років з початку досудового розслідування орган досудового слідства не здобув іншого документа, щодо стану здоров`я підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу із передбачених ст. 176 КПК України за вищезазначених обставин, є неможливим.

На підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1