ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/442/25 Справа № 709/1248/23 Категорія: ч. 2 ст. 310 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000450 від 24.07.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чита Інгодинського району Читинської області, РФ, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий, учасник бойових дій, судимий 07.11.2022 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України, на підставі ст. 70 КК України, на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2022 та остаточно визначено до відбування 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експертів у сумі: 1912 грн. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави; 3585 грн. віднесено на рахунок держави.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, будучи засудженим відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду від 07.11.2022 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільненим від його відбування з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки, в один із днів середини травня 2023 року, перебуваючи на території домоволодіння за місцем свого проживання, що знаходиться по АДРЕСА_1 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив вирощування на території присадибної ділянки за вище вказаною адресою рослин конопель, здійснював за ними догляд шляхом знищення бур`яну, рихлення ґрунту, поливу до 24.07.2023, коли в ході проведення огляду вищевказаного домоволодіння працівниками поліції виявлено та вилучено 13 рослини коноплі, кожна з яких мала окрему кореневу систему, які, згідно із висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-І9/І24-23/8592-НЗПРАП від 03.08.2023, є рослинами роду коноплі, які містять психотропну речовину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок Чорнобаївського районного суду від 27.02.2025 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду заперечував сформульоване обвинувачення та стверджував, що він доглядав лише за 2 рослинами коноплі, які поливав та пасинкував, а інші вилучені у нього рослини, виросли самосівом, як бур`яни і ніким не доглядались. Такі показання узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_7 посадив та доглядав лише за 2 рослинами коноплі, а решта - насіялась самосієм і росла в бур`янах.

На думку сторони захисту такі показання ОСОБА_7 спростовують пред`явлене йому обвинувачення і вказують на відсутність в його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення.

Зокрема вказує, що вирощування, як об`єктивна сторона ч. 2 ст. 310 КК України, охоплює різні роботи з догляду за нарковмісними рослинами, а саме: обробка міжрядь, боротьба зі шкідниками і хворобами, знищення бур`янів, підживлення добривами, поливання та інші дії, однак в судовому засіданні жоден із наведених видів робіт, доказами не підтверджений.

Крім того, дослідженими під час судового розгляду доказами не доведено прямий умисел ОСОБА_7 на вирощування нарковмісних рослин, з урахуванням того, що обвинувачений періодично був відсутній за місцем проживання, у зв`язку із чим територія двору, городу була не доглянута та забур`янена.

Також звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій у період часу з 2015-2016 років, а у період воєнного стану був включений до складу будівельної бригади по спорудженню фортифікаційних споруд, що підтверджується повідомленнями Золотоніської районної військової адміністрації Черкаської області.

Стверджує, що враховуючи принцип інстанційності та безпосередного дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції порушення, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній мотивів, прокурора про законність, обгрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не належить, з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За нормами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 310 КК України, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Крім того, судом, на виконання положень ст. 10, 22 КПК України, перевірено доводи сторони обвинувачення та захисту, та створено необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним місцевим судом, винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково та показав, що він посадив лише 2 рослини коноплі за якими здійснював догляд, а решта конопель, виявлена на подвір`ї його місця проживання, є бур`яном і насіялася самосієм, він їх не обробляв та за ними не доглядав. Про наведене він вказував працівникам поліції під час огляду місця події, які його вмовили підписати відповідний протокол.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_7 позицію щодо визнання факту вирощування лише двох рослин коноплі, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, підтверджується дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами, зокрема, даними:

- показань свідка ОСОБА_10 про те, що вона разом із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_7 проживає по АДРЕСА_1 . Знає про проведений в їх домоволодінні обшук, під час якого за сараєм виявлено рослини коноплі. Зазначила, що на місці виявлення коноплі у неї росла розсада і гарбузи, які вона обробляла. Їй відомо, що ОСОБА_7 посадив лише 2 рослини коноплі, за якими доглядав, а решта виявлених рослин - це бур`яни, які насіялися самосієм;

- показань свідка ОСОБА_9 про те, що він був присутній при проведенні обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , яке огороджене, як понятий, під час якого вилучено бонад 60 рослин коноплі. Зазначив, що такі коноплі були виявлені в різних місцях, а саме біля яблуні та погріба. Також додав, що при проведенні слідчої дії ОСОБА_7 пояснював, що посадив лише 2 рослини коноплі, а решта насіялась самосієм;

- показань свідка ОСОБА_11 - старости села Москаленки про те, що за адресою: АДРЕСА_1 близько 7 років проживає ОСОБА_7 з цивільною дружиною і його домоволодіння огороджене парканом;

- показань свідка ОСОБА_12 про те, що він був присутній при проведенні обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , під час якого вилучено понад 60 рослин коноплі, які росли у двох різних місцях. Така слідча дія проводилась за участі обвинуваченого, який не висловлював будь-яких зауважень, а її перебіг фіксувався за допомогою відеозйомки. На його думку, обстановка на місці виявлення рослин коноплі не вказувала на те, що за ними здійснювався догляд;

- протоколу огляду місця події від 24.07.2023 з відеозаписом до нього, якими зафіксовано огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено 66 рослин коноплі, які не оброблено та 13 рослин коноплі, які оброблено;

- висновку експерта № СЕ-19/124-23/8592-НЗПРАП від 03.08.2023 про те, що рослини зеленого кольору в кількості 13 штук, вилучені 24.07.2023 під час огляду місця події - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є рослинами роду коноплі, які містять психотропну речовину;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 24.08.2023 з таблицею зображень, згідно якого ОСОБА_7 розказав та показав на місці події, як він в середині травня 2023 року на своїй присадибній ділянці посадив рослини коноплі.

Наведені докази колегія суддів визнає належними, допустимими, достатніми та такими, що поза розумним сумнівом підтверджують те, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, незаконно вирощував коноплі в кількості 13 рослин, а посилання в апеляційній скарзі сторони захисту, таких висновків не спростовують.

Доводи про відсутність в діях ОСОБА_7 об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, на які в апеляційній скарзі посилається захисник ОСОБА_8 , були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, про що у вироку містяться відповідні вичерпні висновки, з якими колегія суддів погоджується, зазначаючи про таке.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 310 КК України, предметом якого є конопля, полягає в двох альтернативних діях: її незаконний посів або вирощування.

За встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінального провадження, ОСОБА_7 вирощував 13 рослин коноплі.

Під вирощуванням розуміється догляд за посівами та сходами коноплі (рихлення, прополювання, букетування, прорідження, полив, підживлення, обробка міжряддя, знищення бур`янів тощо) з метою доведення їх до стадії дозрівання. Для наявності вказаного діяння не має значення, посадив ці рослини сам винний, висіяні вони будь-ким іншим або є дикорослими. При вирощуванні коноплі злочин уважається закінченим з моменту, коли винна особа почала доглядати за вже посіяними рослинами незалежно від того, чи були вони вирощені, чи був зібраний урожай і виготовлено наркотичний засіб.

Суб`єктивна сторони вирощування коноплі характеризується виключно прямим умислом, при цьому для кваліфікації діяння не має значення мотив і мета такого вирощування.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що на городі домоволодіння, де проживає ОСОБА_7 , виявлено, зокрема, 13 рослин зеленого кольору, які, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/8592-НЗПРАП від 03.08.2023, є рослинами роду коноплі і містять психотропну речовину.

Факт виявлення рослин коноплі на території домоволодіння ОСОБА_7 та їх приналежність до рослин, які містять психотропну речовину, стороною захисту не заперечується.

З відеозапису огляду місця події від 24.07.2023 вбачається, що рослини коноплі містять ознаки догляду за ними, зокрема, прополювання, за відсутності інших рослин, які б самовільно виросли у міжрядді, що вказує на їх вирощування, як об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 310 КК України. Незважаючи на те, що такі рослини коноплі росли хаотично, без ознак їх висаджування рядками, розмір їх стебла до 230 см та обробка від бур`янів, вказують на прямий умисел ОСОБА_7 на їх вирощування.

З огляду на наведене, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 вирощував лише 2 рослини коноплі, а інші самонасіялися і росли без догляду, є необгрунтованими. Ураховується, що розмір стебел рослин коноплі до 230 см, які були виявлені за місцем проживання обвинуваченого з ознаками їх прополки від бур`янів свідчить про їх вирощування тривалий час, умисне збереження та не прийняття мір до їх знищення. При цьому той факт, що 11 рослин, вирощування яких не визнається обвинуваченим, самонасіялися, з урахуванням встановлення ознак їх умисного вирощування та невжиття заходів для знищення, не впливає на кваліфікацію його дій і не вказує на відсутність в них об`єктивної та суб`єктивної ознаки злочину, передбаченого ст. 310 КК України.

Показання свідка ОСОБА_10 - цивільної дружини обвинуваченого щодо вирощування останнім лише 2 рослин коноплі, на які посилається сторона захисту, не спростовують встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вирощування, тобто здійснення догляду ОСОБА_7 13 рослин коноплі, що підтверджено даними відеозапису огляду місця події від 24.07.2023.

Та обставина, що ОСОБА_7 під час проведення слідчої дії - огляд місця події від 24.07.2023 заперечував факт вирощування всих вилучених рослин коноплі, вказуючи на те, що він доглядав лише за двома такими рослинами, на чому наголошує сторона захисту та вказував свідок ОСОБА_9 , не спростовує пред`явлене обвинувачення, яке обгрунтовано визнано судом доведеним.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 періодично був відсутній за місцем проживання, тому територія домоволодіння де він проживав не була доглянута і була забур`янена, в тому числі рослинами коноплі, які самонасіялися, є необгрунтованими. Враховується, що за попереднім вироком обвинувачений засуджений із звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і на нього покладено обов`язок, в тому числі повідомляти про зміну місця свого проживання. Даних про те, що обвинувачений не проживав по АДРЕСА_1 у період з травня по 24.07.2023, матеріали кримінального провадження не містять.

Колегія суддів зауважує, що рапорт працівника поліції, на який міститься посилання у вироку суду першої інстанції в обгрунтування пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК України, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду.

Разом з цим посилання місцевого суду на вказаний документ не ставить під сумнів законність винесеного в провадженні рішення та винуватість ОСОБА_7 у його вчиненні.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з вимог ст. 65 КК України про те, що воно призначається враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання загальних засад його призначення та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував те, що вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має статус учасника бойових дій, був задіяний у будівництві фортифікаційних споруд, на спеціальному обліку у лікаря психіатра не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога і йому встановлено діагноз F 10.20, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при відсутності обставин, що його обтяжує, і обгрунтовано призначив покарання в мінімальних межах, передбачених ч. 2 ст. 310 КК України.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 злочин у цьому провадженні вчинив під час відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2022, остаточне покарання йому призначено за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, що узгоджується з приписами ст. 71 КК України.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, як за санкцією частини статті, так і остаточного покарання, призначеного за сукупністю вироків, відповідає конкретним обставинам провадження, особі обвинуваченого, діям, за які його засуджено, і, на думку колегії суддів, є необхідним, достатнім, справедливим, таким, що слугуватиме його перевихованню та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я позбавлений можливості відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Інших обставин, які мають бути враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання або можуть бути враховані як пом`якшуючі, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Визнані судом першої інстанції обставини, що пом`якшують призначене обвинуваченому покарання не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і не дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Істотних порушень вимог процесуального законодавства, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного встановлення фактичних обставин провадження, перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27.02.2025 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді