Справа № 740/6814/24
Провадження № 1-кп/740/165/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника- адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

предстаника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000362 від 04.05.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, одружений, водій КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства", інвалід 3 групи, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 04.05.2024 о 07 год 57 хв, керуючи легковим автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічними несправностями в робочій гальмівній системі у вигляді відсутності гальмівних колодок заднього правого гальмівного механізму з елементами їх кріплення, а також «заглушення» робочого гальмівного циліндра заднього правого гальмівного механізму, який відповідно до примітки ст. 286 КК України відноситься до транспортних засобів, що належить ОСОБА_4 на праві власності, рухаючись в населеному пункті по дорозі з одностороннім рухом, а саме по проїзній частині вулиці Шевченка в м. Ніжин Чернігівської облвасті від площі ім. Івана Франка в напрямку перехрестя з вул. Синяківська зі швидкістю близько 56,1 - 65,7 км/год, на ділянці дороги поблизу будинку № 59, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами), діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, рухався з перевищенням максимально дозволеної в населених пунктах швидкості руху, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, під час виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, несвоєчасно застосував гальмування, внаслідок чого, керований ним автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , своєю передньою частиною здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переїжджав проїзну частину вулиці Шевченка по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , що призвело до подальшого падіння велосипедиста ОСОБА_8 на дорожнє покриття.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: поєднана краніо-скелетна травма, черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, закрита травма хребта, забійні рани голови, багато-уламковий перелом остистого відростка С5, травматичний підвивих С5-С6, забій шийного відділу спинного мозку з тетрапарезом та порушенням функції тазових органів, закриті переломи лівих стегна та гомілки, рана правої гомілки, травматичний шок 2 ст., багато-фрагментарний перелом кісток носу з помірним зміщенням уламків, забій шийного відділу хребта, мієлопатія, тетрапарез, верхній в`ялий, нижній спастичний, які в сукупності як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, що відповідно до п. 2.1.1а, 2.1.2, 2.1.3б Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України", за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 , порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами), а саме: п. 1.3. - яким визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.5. - яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, п. 2.3 (б) - які зобов`язують його як водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 12.3 - яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п. 12.4 - яким передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., п. 31.1 - яким передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, п. 31.4.1 (а) - яким передбачено, що експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як зміна конструкції гальмових систем, застосування гальмової рідини, вузлів або окремих деталей, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника, - забороняється.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4, 31.1, 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами), стали причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав показання про те, що проходив військову службу, і у січні 2024 року їх вивели з-під Бахмуту. Командир на початку травня 2024 року надав коротку відпустку. Їхав вранці на автомобілі ВАЗ 2107 з Городні у Ніжин. У Вертіївці вийшов з ладу гальмівний механізм заднього правого колеса, обірвалися колодки і воно заклинило. Він зупинився, розібрав його і поставив "заглушку", після чого тиск у гальмівній системі автомобіля був і можливо було гальмувати трьома колесами, окрім заднього правого. Продовжив рух. У Ніжині видимість була нормальною, дорожне покриття у місці ДТП мокре, так як проїхала дорожня сміттєвбиральна машина, яка намочила асфальт. Проїзжаючи на швидкості 55 - 65 км/год повз будівлю суду по вул. Шевченка у сторону вокзалу, побачив за 40-50 метрів перед нерегульованим пішоходним переходом чоловіка з велосипедом справа відносно свого напряму руху, який знаходився приблизно за 1 метр до краю проїзної частини і не їхав. Подумав, що цей чоловік не буде зараз перетинати проїзну частину. При наближенні до пішоходного переходу також подивився вліво, щоб переконатися, що ніхто не збирається перетинати проїзну частину по пішоходному переходу з лівої сторони. Але коли після цього подивився прямо, то побачив, що чоловік, який стояв перед цим з велосипедом справа, вже їде на велосипеді по пішоходному переходу. Застосував екстренне гальмування, при якому автомобіль дещо "повело" вліво. Відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з велосипедистом. Під час ДТП склом автомобіля йому порізало руку, яку на місці перев`язав. Попросив присутніх викликати медиків і поліцію. Велосипедист лежав перед передньою частиною автомобіля на проїзній частині, був у свідомості. На місце швидко прибули медики. Він допомагав неушкодженою рукою помістити велосипедиста у автомобіль швидкої медичної допомоги. Вважає причиною ДТП його втручання в гальмівну систему автомобіля, неуважність та перевищення дозволеної швидкості руху. Після ДТП він одного разу хотів побачитись із постраждалим у лікарні, але медики не дозволили через тяжкий стан постраждалого. З дочкою постраждалого, яка по справі потерпіла, - ОСОБА_6 , зізвонювався постійно і цікавився, яка потрібна допомога. Їй відшкодував 45 тис грн.

Позовні вимоги ОСОБА_6 не визнає. Вважає, що матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, згідно із законом має сплатити МТСБУ, оскільки він є учасником бойових дій. Щодо моральної шкоди, то він добровільно сплатив її потерпілій у сумі 45 тис грн, що відповідає розміру такої шкоди, і вважає цього достатньо.

У скоєному кається. Просив вибачення у потерпілої.

Нині не є військовослужбовцем. Звільнений у запас у грудні 2024 року, переніс інсульт, має 3-ю групу інвалідності, переогляд у жовтні 2025 року, працює водієм у комунальному водоканалі у Ніжині.

Потерпіла ОСОБА_6 надала показання про те, що постраждалий у ДТП велосипедист є її батьком, якому був 81 рік, мав хронічні хвороби, зокрема серця, у минулому переніс захворювання на COVID. Зранку близько 08 години у суботу 04.05.2024 він поїхав на велосипеді на базар за молоком. Телефона і документів при ньому не було. Почали хвилюватися, що батько не повертається до дому, хоча вже мав би приїхати. По телефону дізналася від знайомої, що у місці продажу молока черги не має. Тому зателефонувала у приймальне відділення Ніжинської міськлікарні, де їй повідомили, що доставлений постраждалий у ДТП. Взяла документи про особу батька, свої і прибула до лікарні, де їй сказали, що батько перебуває у відділенні інтенсивної терапії і йому вже зробили операцію. Їй віддали його речі, ключі і портмоне. Лікар повідомив, що стан складний і прогнозів не давав. Черговий лікар спитала, чи готова вона побачити батька, на що відповіла згодою. У відділенні інтенсивної терапії побачила жахливу картину. Батько був у свідомості, сказав, що сам не розуміє як це сталося, адже пропустив кілька автомобілів, потім став перетинати дорогу і відбувся наїзд. Була у слідчого, якому залишила свій номер телефону і повідомила про готовність поговорити з водієм. Згодом зателефонував ОСОБА_10 і просив пробачення, що так сталося, говорив, що готовий надати допомогу. У подальшому відвідувала батька кілька разів, вранці і увечері, кожного дня. Працює бухгалтером у приватному товаристві. Директор пішов на зустріч і без оформлення документів вона два тижні не виходила на роботу. Потім перебувала у черговій відпустці з оформленням документів. Батько не рухав руками, ногами, перебував у металевих фіксаторах, годували його через зонд, був підключений до апарату ШВЛ. Свідомість його була "розмита", потьмарена, у повній мірі він не розумів, що відбувається. Була проведена 16.05.2024 складана операція. Єдине, що відмічалося у лікуванні як позитив, це відключення його на певному етапі від апарату ШВЛ. У ході лікування потрібно були донори крові, всього 12. ОСОБА_4 допоміг знайти 3 донорів крові. Потрібно було багато ліків і засобів догляду. Коли вона відвідувала батька, то медичний персонал на аркуші їй писав список потрібних ліків і засобів догляду, які вона повинна придбати. З ОСОБА_4 бачилася один раз, коли він їй дав частину коштів. Також двічі ще кошти передавав його адвокат. Загалом за три рази ОСОБА_4 надав їй 45 тис грн, про що вона писала розписки. Адвокат наполягав указувати у розписках, що кошти отримані в рахунок компенсації саме моральної шкоди, говорячи, що матеріальну шкоду має відшкодувати МТСБУ. Проте вона у розписках такого призначення отриманих коштів не писала. Для придбання ліків на лікування батька позичала гроші у знайомих і родичів без документального оформлення. Просила гроші у родичів, а не у ОСОБА_4 тому, що він і його адвокат сказали збирати квитанції і чеки, а такі можливо отримати тільки після придбання ліків, тоді як своїх грошей не вистачало і не завжди можливо передбачити суму витрат, які будуть потрібні для розрахунку у аптеці. Випадків, щоб вона попросила у ОСОБА_4 надати гроші на ліки, а він відмовив, не було. Надані ОСОБА_4 45 тис грн вважає відшкодуванням матеріальної шкоди, цю суму можливо вирахувати із заявленої у позовних вимогах. Дані гроші вона витратила на придбання ліків для батька і засобів догляду за ним згідно списків, які надав їй медперсонал. Її дохід у травні-червні 2024 року не змінився, у порівнні з аналогічним періодом 2023 року. До психолога чи за медичною допомогою з приводу стресу від ДТП вона не зверталася. Придбала і приймала заспокійливі препарати без рецептів лікарів. Вважає, що ОСОБА_4 потрібно позбавити права керування транспортними засобами, адже є несумісним після вчинення ДТП працювати водієм. Також вважає, що ОСОБА_4 слід позбавити волі на певний, не максимальний за санкцією, строк. Якщо ОСОБА_4 їй буде повністю відшкодовано матеріальна і моральна шкода у розмірі заявлених позовних вимог, вона можливо б переглянула свою позицію з питання міри покарання.

Свідок ОСОБА_11 надала показання, що на другий день Пасхи у 2024 році їй по телефону повідомила ОСОБА_6 , що ОСОБА_8 на автомобілі збив якийсь чоловік. ОСОБА_12 була у розпачі. Говорила, що батько перебуває у реанімаційному відділенні у лікарні, в комі, лікарі не дають ніяких прогнозів, та що за два дні вона вже витратила на лікування батька всі гроші. На прохання ОСОБА_6 надала їй в позику загалом 45 тис грн за два рази (один раз - 25 тис грн, другий раз - 20 тис грн), документів про що не складали. На час допиту в суді (06.08.2025) ОСОБА_6 їй не повернула ще 10 300 грн. Разом з ОСОБА_13 відвідували батька у лікарні, він був лежачий, не впізнавав людей, потребував постійного стороннього догляду. Спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП сильно вплинули на стан ОСОБА_6 , так як вона була морально пригнічена, хвилювалася за батька, втратила вагу, здулися вени на ногах.

Свідок ОСОБА_14 надала показання, що їй відомо про ДТП, під час якої відбувся наїзд автомобіля на ОСОБА_8 . З сім`єю ОСОБА_15 вона мешкає по сусідству. Давала в позику ОСОБА_6 загалом 25 тис грн за два рази (один раз - 10 тис грн, другий раз - 15 тис грн), документів про що не складали. На час допиту в суді (06.08.2025) ОСОБА_6 їй не повернула ще 5 тис грн. У період лікування ОСОБА_8 , мати ОСОБА_6 також перебувала на лікуванні у лікарні.

У ході судового розгляду досліджені документи, висновки експертів:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.05.2024, схема та фототаблиця до нього, згідно з якими проведено огляд місця по вул. Шевченка в м. Ніжині біля будинку № 59, де було виявлено сліди гальмування правих та лівих коліс, уламки автомобіля, уламки скла, пластику, декоративної решітки радіатора, щітка лівого двірника, плями речовини бурого кольору схожої на кров. Місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожніх знаків встановлених по ходу огляду «Пішохідний перехід» та «Дорога з одностороннім рухом». З місця пригоди вилучені: велосипед марки Аrdis "Либідь" та автомобіль марки ВАЗ-2107, р.н. НОМЕР_1 (а.п. 179-184 т.1);

- протокол від 05.05.2024 перегляду відеозапису за 04.05.2024 зі стаціонарної відеокамери зовнішнього спостереження мережі «Безпечне місто», згідно з яким на відеозаписі зафіксовано як о 07.57.00 годин виїздить велосипедист на середину дорожньої розмітки «зебра» в напрямку протилежного краю проїзної частини, в цей момент автомобіль ВАЗ-2107 червоного кольору рухається в напрямку від площі І. Франка до залізничного вокзалу, передня частина якого перебуває приблизно навпроти початку заїзду до території Ніжинського міськрайонного суду, а саме перед будинком 57-а по вул. Шевченка. В час 07.57.04 години автомобіль ВАЗ-2107 червоного кольору на ділянці проїзної частини позначеною дорожньою розміткою «зебра» контактував переднім вітровим склом з велосипедистом, а о 07.57.04 години автомобіль ВАЗ-2107 червоного кольору здійснив повну зупинку (а.п. 193-197 т.1);

- відеозапис зі стаціонарної відеокамери зовнішнього спостереження мережі «Безпечне місто» за 04.05.2024, з перегляду якого у судовому засіданні вбачається, що автомобіль ВАЗ-2107 червоного кольору здійснив наїзд на велосипедиста (а.п. 191 т.1);

- висновок експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 13.06.2024 № СЕ-19/125-24/6082-ІТ (а.п. 200 - 205 т. 1), згідно з яким:

- на момент експертного огляду доступними методами дослідження в робочій гальмівній системі автомобіля марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , виявлено технічні несправності у вигляді відсутності гальмівних колодок заднього правого гальмівного механізму з елементами їх кріплення, а також «заглушення» робочого гальмівного циліндра заднього правого гальмівного механізму. Дані несправності не є експлуатаційними, вони існували до моменту описаної події дорожньо-транспортної пригоди, та могли бути виявлені водієм шляхом перевірки на спрацювання гальмівних механізмів коліс перед початком виїзду;

- встановити чи знаходяться описані вище несправності робочої гальмівної системи автомобіля причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не є можливим, оскільки встановити основні вихідні параметри робочої гальмівної системи автомобіля методом ходових випробувань не представилось можливим, через незабезпечення ініціатором відповідних умов;

- у порядку ст.69 КПК України експертом зазначено, що за умови, якщо подія відбулася без застосування автомобілем гальмування, або безпосередньо на початку гальмування, то будь які технічні несправності робочої гальмівної системи автомобіля, що існували або могли б існувати до події дорожньо-транспортної пригоди, завідомо не перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою;

- на момент експертного огляду доступними методами дослідження, технічних несправностей в системі рульового керування автомобіля, які б перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не виявлено;

- висновок експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 24.08.2024 № СЕ-19/125-24/5944-ІТ (а.п. 208-215 т.1), згідно з яким:

- велосипед марки Аrdis Либідь (рама № НОМЕР_6), первинно контактував лівим пером вилки переднього колеса і лівої задньої опори заднього речового багажника відповідно з передньою площиною лівого переднього крила, на відстані 3 - 10 см від умовної лінії площини лівого габариту і передньою панеллю крила автомобіля «ВАЗ 2107» номерний знак НОМЕР_1 ;

- на момент первинного контакту кут (позитивний, який заміряється проти ходу стрілки годинника) між повздовжньою віссю велосипеда марки Аrdis Либідь (рама № НОМЕР_6) по відношенню до повздовжньої вісі автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 становив: 90 0 +_ 100 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 04.07.2024 та фототаблиця до нього, згідно з якими на місці ДТП, а саме на пішохідному переході поблизу будинку № 59 по вул.Шевченка в м. Ніжин, ОСОБА_4 в якості свідка з участю адвоката ОСОБА_5 , розповів та показав як 04.05.2024 близько 08.00 годин він керував автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка м. Ніжин в напрямку залізничного вокзалу, дорожнє покриття було мокре. Швидкість руху автомобіля була 40-50 км/год, при наближенні до пішохідного переходу він побачив велосипедиста котрий стояв на відстані близько 1 м від початку пішохідного переходу, котрий спочатку глянув ліворуч, потім праворуч та продовжив стояти, в цей момент він зрозумів, що велосипедист не збирається перетинати проїзну частину та продовжив рух, але при наближенні до пішохідного переходу, чоловік на велосипеді відштовхнувся ногами та почав рух на велосипеді з права на ліво, прямо по пішохідному переходу тоді він одразу прийняв міри екстреного гальмування, але уникнути зіткнення з пішоходом не вдалося. В результаті зіткнення контакт відбувся між передньою лівою частиною автомобіля та лівою боковою поверхнею велосипеда, внаслідок чого пішохід впав на капот автомобіля та своїм тілом пошкодив переднє вітрове скло, після чого впав на проїзну частину. Під час відтворення обставин на місці, ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, при цьому покажчик швидкості автомобіля закрили папером, та розігнав автомобіль на ту швидкість, з якою він рухався перед початком гальмування на момент ДТП. Понятий прибрав аркуш паперу та зафіксував, що показник спідометра показує швидкість 60 км/год. Далі ОСОБА_4 показав відстань руху автомобіля відносно краю проїзної частини до моменту застосування гальмування, яка склала 1,5 м. Після цього ОСОБА_10 виставив автомобіль в положення первинного контакту з велосипедом та велосипед в момент первинного контакту з автомобілем, та показав рух велосипеда до цього. Далі відбулося моделювання виставлення автомобіля в момент виникнення небезпеки для руху (момент виїзду велосипеду на проїзну частину) зафіксованого на скріншоті при перегляді відеозапису з камер відеоспостереження «Безпечне місто», ОСОБА_4 відповів, що згоден з таким розташуванням автомобіля в момент виїзду велосипедиста на проїзну частину. Далі на місці події проведено ходові випробування з метою встановлення фактичного уповільнення автомобіля при екстреному гальмуванні в умовах і на місці події за участі спеціаліста. При цьому було було штучно намочено дорожнє покриття та зроблено заміри (а.п. 219-226 т.1);

- відповідь КП «ВУКГ» від 31.07.2024 № 1-4/793 на запит слідчого, згідно з якою роботи по поливу проїзної частини вул. Шевченка м. Ніжин, а саме її частини від 8-го Березня до вул. Синяківської призначеної для руху транспортних засобів від центральної площі міста в напрямку залізничного вокзалу у період часу з 07.00 год по 08.00 год 04 травня 2024 працівниками КП «ВУКГ» не проводилися (а.п. 244 т.1);

- висновок експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.10.2024 № СЕ-19/125-24/11354-ІТ (а.п. 248-257 т.1), згідно з яким:

- за умови вологого дорожнього покриття на місці пригоди, виходячи з зафіксованих під час огляду слідів гальмування автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , швидкість руху вказаного автомобіля до початку екстреного гальмування становила 56,1-60,4 км/год;

- за умови сухого дорожнього покриття на місці пригоди, виходячи з зафіксованих під час огляду слідів гальмування автомобіля «ВАЗ 2107,» номерний знак НОМЕР_1 , швидкість руху вказаного автомобіля до початку екстреного гальмування становила 61,7-65,7 км/год;

- за умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних в постанові, водій автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста, рухаючись з максимально допустимою швидкістю;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 31.1, 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху, рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год, тобто діяти у відповідності до вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, а з моменту виникнення небезпеки для руху застосовувати гальмування, тобто діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху;

- за умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних в постанові про призначення судової експертизи, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам пунктів 31.1, 31.4.1 (а), 12.4, 12.3 (в частині своєчасності застосування гальмування) Правил дорожнього руху;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору велосипедист ОСОБА_8 перед початком руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, тобто діяти у відповідності до вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху;

- за умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних в постанові про призначення судової експертизи, з технічної точки зору в діях велосипедиста ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху;

- за умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних в постанові про призначення судової експертизи, з технічної точки зору невідповідність в діях водія автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пунктів 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (при вологому дорожньому покритті в місці пригоди) та невідповідність вимогам 31.1, 31.4.1 (а), 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (при сухому дорожньому покритті в місці пригоди), а також невідповідність в діях велосипедиста ОСОБА_8 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди;

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , згідно з яким автомобіль «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 (а.п.184 зворот т.1);

- копія посвідчення водія, згідно з яким ОСОБА_4 має право керувати транспортними засобами категорій "В", "С", "D" (а.п. 184 зворот т1);

- копія посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 11.01.2018, згідно з яким ОСОБА_10 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.п. 3 т.2);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04.05.2024, згідно з яким на час огляду 04.05.2024 о 10 год 45 хв ОСОБА_10 був тверезим (а.п. 186 т.1);

- довідка КНП «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» від 30.05.2024 № 559 підтверджує лікування з 04.05.2024 по час видачі довідки ОСОБА_8 (а.п.218 т.1);

- копії фіскальних чеків про придбання медичних засобів (а.п.46-105 т.1);

- лист КНП "Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького" про перелік медичних засобів, які не були забезпечені за програмою медичних гарантій на стаціонарного хворого ОСОБА_8 під час перебування його на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з 04.05.2024 по 28.07.2024 (а.п. 37 т.2);

- відеозаписи та фотозображення, в яких зафіксовано зовнішній вигляд ОСОБА_8 у лікарні під час лікування після ДТП (а.п. 43 т. 2);

- рапорти поліцейських про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 в лікарні, який потрапив в лікарню після ДТП 04.05.2024 (а.п. 227-228 т.1);

- протокол огляду від 29.07.2024 з фототаблицею до нього, що підтверджують огляд слідчим трупа ОСОБА_8 у морзі (а.п. 229-230 т.1);

- висновок судово-медичної експертизи № 161 від 23.10.2024, згідно з яким:

- відповідно записів у наданій медичній документації у ОСОБА_8 мались наступні тілесні ушкодження: поєднана краніо-скелетна травма, черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, закрита травма хребта, забійні рани голови, багато уламковий перелом осистого відростка С5, травматичний підвивих С5-С6, забій шийного відділу спинного мозку з тетрапарезом та порушенням функції тазових органів; закриті переломи лівих стегна та гомілки; рана правої гомілки; травматичний шок 2 ст.; багатофрагментарний перелом кісток носу з помірним зміщенням уламків; забій шийного відділу хребта, мієлопатія, тетрапарез, верхній в`ялий, нижній спастичний. Всі вищевказані тілесні ушкодження, внаслідок ударної дії тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 04.05.2024 та умовам зазначеним в постанові слідчого при призначенні даної експертизи і в сукупності як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- смерть ОСОБА_8 настала від хронічної ішемічної хвороби серця з артеріальною гіпертензією, що є наслідком постінфарктного кардіосклерозу, що ускладнився термінально виниклою гострою серцево-судинною недостатністю. З отриманими тілесними ушкодженнями у причинно-наслідковому зв`язку не перебуває.

Суд надає оцінку дослідженим у ході судового розгляду доказам у відповідності до ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, ураховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У наданих суду показаннях обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що керував технічно несправним автомобілем, у якому не працював гальмівний механізм заднього правого колеса. До пішоходного переходу наближався на швидкості 55 - 65 км/год, тобто з перевищенням допустимої швидкості у населених пунктах 50 км/год. Був недостатньо уважний і при наближенні до пішоходного переходу вчасно не побачив, що ОСОБА_8 почав перетинати проїзну частину.

Момент наїзду автомобілем на велосипедиста на пішоходному переході зафіксовано на переглянутому судом відеозаписі, а слідова картина на місці ДТП зафіксована у протоколі огляду місця події, та обставини ДТП відтворені ОСОБА_4 під час слідчого експерименту, що у належній процесуальній формі закрпілено у протоколі проведення зазначеної слідчої дії.

Технічна несправність керованого ОСОБА_4 автомобіля установлена у висновку судової експертизи від 13.06.2024 № СЕ-19/125-24/6082-ІТ.

Дані відеозапису обставин ДТП узгоджуються з висновком судової експертизи від 24.08.2024 № СЕ-19/125-24/5944-ІТ про те, що велосипед первинно контактував лівим пером вилки переднього колеса і лівої задньої опори заднього речового багажника відповідно з передньою площиною лівого переднього крила, на відстані 3 - 10 см від умовної лінії площини лівого габариту і передньою панеллю крила автомобіля, та на момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю велосипеда по відношенню до повздовжньої вісі автомобіля становив: 900 + - 100.

За висновком судової експертизи від 14.10.2024 № СЕ-19/125-24/11354-ІТ, за умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних в постанові про призначення судової експертизи, з технічної точки зору невідповідність в діях водія автомобіля ОСОБА_4 вимогам пунктів 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (при вологому дорожньому покритті в місці пригоди) та невідповідність вимогам 31.1, 31.4.1 (а), 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (при сухому дорожньому покритті в місці пригоди), а також невідповідність в діях велосипедиста ОСОБА_16 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки під час судового розгляду підтверджено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в умовах, які зазначені у наданих експерту вихідних даних для проведення експертного дослідження обставин і механізму ДТП, та правильність висновку судової експертизи від 14.10.2024 № СЕ-19/125-24/11354-ІТ ніким з учасників кримінального провадження під сумнів не ставиться, суд ураховує висновок цієї судової експертизи, а також визначений судово-медичної експертизою ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, і за такого, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, доходить висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, від початку кримінального провадження надавав показання про обставини ДТП, не приховував необхідну для справи інформацію, погодився і на місці під час слідчого експерименту відтворив обставини ДТП, надав детальні показання у судовому засіданні, просив пробачення у потерпілої, відшкодував 45 000 грн потерпілій за заподіяну ним шкоду, бажав би виправити ситуацію, готовий нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, є дорослим чоловіком, з середньою освітою, одружений, виконував конституційний обов`язок захисту Вітчизни, у тому числі і до повномасштабного вторгення 24.02.2022 росії в Україну, і є учасником бойових дій, на час правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 у військовому званні "головний сержант" на посаді водія-заправника автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, позитивно характеризується командуванням військової частини за час проходження служби, має інвалідність 3 групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби, на даний час працює на посаді водія КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства", за місцем проживання до виконкому Ніжинської міськради скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Внаслідок кримінального правопорушення шкоду заподіяно одній людині у вигляді тілесних ушкоджень, що відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя. Потерпіла наполягає на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без застосування пільгового інституту кримінального права про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений сплатив ОСОБА_6 45 тис грн у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_6 від необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень її батькові ОСОБА_8 внаслідок порушення Правил дорожнього руху.

Обвинувачений працює водієм, а тому для нього є важливим користуватися правом керування транспортними засобами.

Водночас, закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є джерелом доходу, на що звернуто увагу Верховним Судом у постанові від 10.08.2021 у справі № 137/807/20.

Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації. При цьому Правилами дорожнього руху регламентований єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки.

У даному випадку суд не знаходить підстав для не призначення додаткового покарання з огляду на те, що подія ДТП і її наслідки настали через порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, яке є грубим і проявилося у керуванні автомобілем з перевищенням дозволеної швидкості з несправною гальмівною системою у населеному пункті та несвоєчасному зменшенні швидкості при виявленні небезпеки для руху і врешті мало наслідком наїзд на людину похилого віку саме на пішоходному переході із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що не сумісно із збереженням за обвинуваченим права керування транспортними засобами, і потребує позбавлення його такого права, навіть попри те, що потерпілий перетинав проїзну частину по пішоходному переходу на велосипеді відштовхуючись однією ногою від дороги і тримаючи іншу на педалі, а обвинувачений на даний час працює водієм, що є дефіцитною професією на підприємстві критичної інфраструктури під час воєнного стану, адже водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти та пішоходи, і усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до людей похилого віку, як того вимагає п. 1.7 Правил дорожнього руху.

Ураховуючи особу винного та зазначені конкретні обставини справи у сукупності, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі у середніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням характеру допущеного порушення Правил дорожнього руху, в максимальних межах, передбачених законом.

Ураховуючи вчинення ОСОБА_4 у віці 54 роки вперше кримінального правопорушення, яке є тяжким, але з необережною формою вини щодо наслідків, які проявилися у заподіяння 81-річному ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, щире каяття обвинуваченого і активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, відсутність у матеріалах кримінального провадження відомостей про антисоціальну чи іншу незаконослухняну поведінку обвинуваченого, який є свідомим громадянином, про що свідчить зокрема виконання ним в минулому конституційного обов`язку захисту Вітчизни, позитивно характеризується за колишнім місцем проходження військової служби, поводився на місці ДТП відповідно до закону, вжив можливих і залежних від нього заходів для надання медичної допомоги ОСОБА_8 та виклику на місце крім медиків, і працівників поліції для належного фіксування обставин події, надавав кошти потерпілій по справі ОСОБА_6 для відшкодування заподіяної його діями шкоди, просив пробачення у судовому засіданні у потерпілої ОСОБА_6 , попри позицію потерпілої, яка є важливою, але не визначальною і ураховується у сукупності з усіма іншими обставинами, що мають значення при вирішенні питання про міру покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання і вбачає підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням та визначення йому іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Потерпілою ОСОБА_6 через представника - адвоката ОСОБА_7 подано у кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_4 , у якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_4 80 372,35 грн матеріальної шкоди, та 250 000,00 грн моральної шкоди.

Позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди обгрунтовано тим, що внаслідок ДТП, яке відбулося з вини ОСОБА_4 , її батько ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження і вимушено потрапив до лікарні та проходив стаціонарне лікування, у зв`язку з чим нею понесені витрати на лікування у розмірі 80 372,35 грн.

Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди обгрунтовано тим, що діями ОСОБА_17 також завдано моральних страждань. Коли вона дізналася, що її батько потрапив в ДТП та його збив автомобіль, вона відчула невимовний страх та хвилювання за життя та здоров`я батька. Про страшну звістку потрібно було повідомити матері, підібрати потрібні слова аби вона від почутого сама не потрапила до лікарні. ОСОБА_12 пережила настільки сильний жак і психологічний та емоційний стрес, якого перед цим ніколи не відчувала за усе її життя. У лікарні дізналася, що стан батька критичний, а отримані в ДТП травми тяжкі. Через завдані з вини ОСОБА_4 травми батьку він довго лікувався у трьох відділеннях КНП "Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького" (51 ліжко-день з 04.05.2024 по 24.06.2024 у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії; 32 ліжко-дні з 24.06.2024 по 26.07.2024 у травматологічному відділенні; 2 ліжко-дні з 26.07.2024 по ІНФОРМАЦІЯ_4 у терапевтичному відділенні з ліжками для паліативної допомоги). Батько ОСОБА_8 помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_4. За час лікування батька ОСОБА_6 витратила всі свої заощадження і була змушена позичати кошти у рідних і знайомих, адже на лікування потрібні були великі гроші. Дана обставина була окремим нищівним ударом і викликала додаткові глибокі моральні хвилювання та переживання. Звертаючись за коштами до рідних ОСОБА_6 відчувала докори сумління, адже змушена просити у близьких людей, у такий важкий час, віддаючи свої кошти їй, в той час як вони могли витратити їх на потреби власних сімей. ОСОБА_6 втратила звичайний спосіб життя, а саме: тривалий час не відвідувала роботу, постійно перебувала у лікарні біля травмованого батька, втратила спілкування з ним, так як він практично знаходився без свідомості та не розумів, що з ним відбувається. Він був обмежений у русі через числені переломи кісток і не міг самостійно себе обслуговувати без постійної сторонньої допомоги. В цей час вона перебувала у стресовому і вкрай пригніченому емоційному стані. Лікарі не давали жодної надії на те, що ОСОБА_8 буде жити після аварії, і вона боялася втратити близьку та дорогу людину. Після смерті ОСОБА_8 її життя кардинально змінилося, надірвалося здоров`я, змінився психологічний стан. Біль і страх супроводжують її і дотепер. Для нормалізації та контролю свого емоційного стану змушена приймати заспокійливі ліки та препарати. Кожна спроба забути про ДТП, змиритися зі смертю батька є безуспішною. Той фатальний і жахливий день не виходить з голови та свідомості. Все це призвело до важких душевних переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи цивільний позов суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно з якими цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1); моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини 2); розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (абзац другий частини третьої).

На час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, який регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 26-1 цього Закону були передбачені особливості порядку відшкодування моральної шкоди фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди.

Так, згідно з вказаною статею страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Також п. 27.3 ст. 27 даного Закону встановлювалися спеціальні правила відшкодування моральної шкоди заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Так, цим законодавчим приписом було передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

При цьому, підпунктом "г" пункту 41.1 статті 41 цього Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Пунктом 13.1 статті 13 цього Закону визначено, що учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Наведені законодавчі приписи передбачають, що при заподіянні моральної шкоди фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час ДТП, а також при завданні моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), обов`язок з її відшкодування виникає також у страховика чи МТСБУ, у передбачених законом випадках.

Водночас, вказаний Закон не містить положень щодо особливостей компенсації моральної шкоди дітям, батькам, дружині (чоловіку) фізичної особи, якій заподіяно ушкодження здоров`я під час ДТП, і не передбачає відповідного обов`язку страховика чи МТСБУ, а тому ці правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо підстав і порядку копменсації моральної шкоди.

Відтак, оскільки позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди стосуються заподіяної саме їй моральної шкоди у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її батька, і грунтуються на нормах ст. 23 ЦК України, а законодавством не передбачено спеціальних норм щодо порядку відшкодування моральної шкоди родичам потерпілого у ДТП, наслідком якого було ушкодження здоров`я, а не смерть, суд вважає заснованими на законі такі вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 без залучення відповідачем МТСБУ, так як законом не передбачено обов`язку бюро відшкодовувати таку моральну шкоду, чи її частину.

Виходячи з наведеного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин відсутні правові підстави вважати позовні вимоги ОСОБА_6 у цій частині неспроможними.

Про правомірність вимог близьких родичів особи, яка внаслідок ДТП зазнала ушкодження здоров`я, про стягнення заподіяної їм моральної шкоди з винуватця ДТП, свідчить і практика Верховного Суду, зокрема висновки, наведені у постанові від 06.06.2019 у справі № 425/3850/15.

Діями ОСОБА_4 , які полягали у порушенні правил дорожнього руху і експлуатації транспорту, внаслідок чого батькові ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_6 заподіяні негативні емоції і переживання, що досягли ступеня моральної шкоди.

Суд, не сумніваючись у наявності перенесених ОСОБА_6 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 моральних страждань, які полягали в негативних емоціях переживання за стан здоров`я і життя батька, невизначеності перспектив його одужання, тривоги і страху настання його неприродньої смерті, душевних стражданнях при спогляданні у лікарні травмованого батька, порушення звичного ритму життя у період лікування батька у медичному закладі, тим не менш вважає розмір відшкодування цієї шкоди у 250 000 грн. значно завищеним, та вбачає суму 150 000 грн розумною, виваженою та справедливою компенсацією за понесені ОСОБА_6 з вини ОСОБА_4 моральні страждання, та оскільки ОСОБА_4 вже сплачено суму коштів у розмірі 45 000 грн, що не заперечує ОСОБА_6 , а відтак згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_4 105 000 грн.

При цьому, суд відхиляє частину доводів позовної заяви щодо обгрунтування розміру моральної шкоди. Так, у позові зазначено, що після смерті ОСОБА_8 життя ОСОБА_6 кардинально змінилося, надірвалося здоров`я, змінився психологічний стан. Біль і страх супроводжуютьт її і дотепер. Для нормалізації та контролю свого емоційного стану змушена приймати заспокійливі ліки та препарати. Кожна спроба забути про ДТП, змиритися із смертю батька є безуспішною. Той фатальний і жахливий день не виходить з голови та свідомостй. Все це призвело до важких душевних переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак, є безпідставне обгрунтування розміру моральної шкоди смертю ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_4 за встановлених у ході судового розгляду обставин у межах пред`явленого обвинувачення, не винен у настанні смерті ОСОБА_8 . Дії ОСОБА_4 мали наслідком тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 , у зв`язку з отриманням яких він лікувався.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди суд зазначає, що дана вимога стосується стягнення шкоди, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого.

Ці правовідносини врегульовані як загальними правилами ЦК України, так і спеціальними нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, чинному на час виникнення спірних правовідносин, який застосовується судом відповідно до положень ст. 5 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_4 є учасником бойових дій (а.п. 3 т.2), то з урахуванням вимог п. 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільна відповідальність за спричинення ним шкоди внаслідок ДТП покладається як на нього самого, так і на МТСБУ.

Таке застосування закону узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.11.2021 у справі № 482/1361/20.

За результатами підготовчого судового засідання за клопотанням захисника обвинуваченого судом залучено МТСБУ третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. При цьому, захисник обвинуваченого обгрунтовано вказував, що МТСБУ має бути залучене співвідповідачем, клопотати про що сторона захисту не має правових підстав з огляду на положення ст. 51 ЦПК України, за якими тільки за клопотанням саме позивача суд першої інстанції має право залучити до участі у справі співвідповідача.

Потерпіла ж ОСОБА_6 та її представник при обговоренні і вирішенні судом клопотання захисника обвинуваченого про залучення МТСБУ третьою особою, покладалися на розсуд суду, але не заявили клопотання про залучення МТСБУ співвідповідачем. Тобто, потерпіла та її представник своїми процесуальними правами скористалися на власний розсуд та не побажали пред`являти позовні вимоги до МТСБУ або залучити останнє як співвідповідача.

В силу наведених норм ст. 51 ЦПК України та принципів змагальності сторін і диспозитивності процесу та безсторонності і неупередженості суду, і суд не мав правових підстав за власною ініціативою прийняти процесуальне рішення про залучення МТСБУ співвідповідачем.

Залученій третій особі - МТСБУ було повідомлено про час та місце судового розгляду (а.с. 120, 130, 124-125). Однак, до суду представника МТСБУ направлено не було, заяв по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не подано, позицію щодо позовних вимог не висловлено.

Стороною захисту надано підтвердження того, що 06.05.2024 ОСОБА_4 повідомив МТСБУ про страховий випадок шляхом подання відповідної письмової заяви.

Суд вбачає доцільним навести висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 10.12.2019 у справі № 199/6524/18, які зводяться до того, що якщо позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів, зокрема, до страховика, суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком у межах страхових сум і винуватцем ДТП. Тому відмова у задоволенні позовних вимог з роз`ясненням потерпілому та його представнику права на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з відповідними позовними вимогами до засудженого і страховика або лише до засудженого після виплати страховиком страхового відшкодування у межах страхових сум за заявою потерпілого є обґрунтованою.

Отже, оскільки позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, пред`явлено не до всіх належних відповідачів (не пред`явлено до МТСБУ), то суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між МТСБУ (у межах встановлених законом лімітів) і винуватцем ДТП.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги, у зв`язку з чим слід роз`яснити потерпілій право звернення до суду в порядку цивільного судочинства з відповідними позовними вимогами до МТСБУ та ОСОБА_4 або лише до ОСОБА_4 після виплати МТСБУ регламентної виплати у встановлених законом межах за заявою потерпілої.

З урахуванням того, що ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.05.2024 накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ-2107, р.н. НОМЕР_1 , та велосипед марки Аrdis "Либідь", то ухвалюючи вирок у відповідності до ч. 4 ст.174 КПК України арешт слід скасувати у зв`язку із припиненням потреби у його подальшому застосуванні.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 23 181 гривень 84 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Долю речових доказів, документів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 105 000 (сто п`ять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Роз`яснитиОСОБА_6 право звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною життю та здоров`ю ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме шкоди, пов`язаної з лікуванням ОСОБА_8 , до МТСБУ та ОСОБА_4 або лише до ОСОБА_4 після виплати МТСБУ регламентної виплати у встановлених законом межах за заявою ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 23 181 (двадцять три тисячі сто вісімдесят одну) гривню 84 копійки витрат за проведення експертиз.

Оптичний диск з відеозаписом обставин ДТП з камери відеоспостереження системи "Безпечне місто", визнаний постановою слідчого від 05.05.2024 документом, - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.05.2024 на автомобіль марки ВАЗ-2107, р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 ; велосипед марки Аrdis "Либідь".

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ-2107, р.н. НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , що поміщений по квитанції №738/2024 від 04.05.2024 на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- велосипед марки Аrdis "Либідь", що згідно постанови слідчого від 04.05.2024 вирішено зберігати в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області - передати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1