КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом, робочими місцями прокурора у провадженні - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та Комунальним некомерційним підприємством «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» Комунального некомерційного підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спеціальний підрозділ з надання психіатричної допомоги», матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - Комунального некомерційного підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» Комунального некомерційного підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спеціальний підрозділ з надання психіатричної допомоги», що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова 7, строком на 60 днів, до 19 січня 2025 року включно.

__________________________________________________________

Справа №11-кп/824/6160/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

Таке рішення суд, взявши до уваги те, що, згідно клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 інкримінується вчиненнясуспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,а також дані про особу ОСОБА_7 , який, згідно висновків судово-психіатричних експертів виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - «біполярний афективний розлад, стан ремісії» та враховуючи хронічний характер психічного захворювання у ОСОБА_7 , що характеризується періодичним перебігом депресивних і маніакальних фаз з психотичними симптомами, ОСОБА_7 становить пасивну суспільну небезпечність, та враховуючи спосіб вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, його вік та стан здоров`я, мотивував існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду та вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, які виправдовують подальше застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що відповідає стану здоров`я ОСОБА_10 і є співмірним характеру суспільно-небезпечного діяння, та саме такий запобіжний захід здатен забезпечити уникнення вказаних ризиків, тому визнав за необхідне його продовжити.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, незаконним складом суду та неповнотою судового розгляду, просить її скасувати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при поданні клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 прокурором поза увагою залишено висновок судово-психіатричного експерта №602 від 28.05.2024 року, згідно якого, за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_9 потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги, а не поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Крім цього, у вказаній експертизі зазначено, що на даний час підекспертний не виявляє психічних розладів, що зумовлювали б його небезпечність для себе та інших осіб.

Також вказує й на те, що відмовляючи у клопотанні про зміну запобіжного заходу, суд задовольнив клопотання прокурора, яке було подано ним з додатками, які були підставою для обрання 13.07.2022 ОСОБА_11 запобіжного заходу під час підготовчого засідання. Інших документів, незважаючи, що ОСОБА_9 безпідставно утримується в психіатричному закладі, за 2 роки не додано.

Тому вважає, що жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, у доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Вказує й на те, що у порушення вимог ст.ст. 177, 178 КПК України суд, при розгляді даного клопотання прокурора, не оцінив докази надані стороною захисту та обставини про безпідставність продовження запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Також судом не враховано особу ОСОБА_10 , зокрема той факт, що останній позитивно характеризується за місцем проживання, громадський порядок не порушує, з сусідами підтримує добрі відносини.

Крім того, зазначає, що наведені у клопотанні ризики прокурором у судовому засіданні не були доведені взагалі.

Також вважає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки винесена некомпетентним та незаконним складом суду з порушенням норм матеріального права та порушенням вимог і принципів щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, зазначає, що ухвалою Богуславського районного суду від 12.11.2022 задоволено заяву про відвід судді ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні при розгляді аналогічного клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу.

При цьому 04.08.2022, 13.09.2022 та 15.09.2022 суддя ОСОБА_8 приймала рішення у даному кримінальному провадженні як слідчий суддя.

Отже, наявність задоволеного відводу судді ОСОБА_8 виключало, згідно ст.ст. 75, 82 КПК України, можливість її участі як судді у даному кримінальному провадженні, в тому числі при розгляді клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Разом з тим, суддя ОСОБА_8 у порушення вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, самовідвід не заявила, а продовжила брати участь як суддя у цьому кримінальному провадженні.

Окрім цього вказує й на те, що поза увагою головуючого судді залишився і той факт, що попередні ухвали від 02.08.2024 та від 25.09.24 року про продовження дії запобіжного заходу не набрали законної сили.

Також зазначає, що судом в ухвалі невірно відображені подані ним документи, оскільки ним через канцелярію суду подавалося саме заперечення на клопотання прокурора, а не клопотання про зміну запобіжного заходу, як зазначено судом, що, згідно КПК України, є різними процесуальним документами.

Вказує й на те, що 29.07.2024 ним було подано клопотання про закриття кримінального провадження, проте у порушення вимог ст. 350 КПК України станом на 27.11.2024 року вказане клопотання судом не розглянуто, ухвала про результати розгляду не винесена, чим порушено ст. 24 КПК України щодо забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Крім того, зазначає, що доводи суду про те, що обставини, на які посилається захисник ОСОБА_10 та потерпіла сторона, не підтверджені жодними доказами, а також відсутні будь-які відомості про бажання інших близьких родичів чи членів сім`ї взяти піклування над ОСОБА_12 , взагалі не обґрунтовуються матеріалами справи, оскільки вже майже три роки фактично у справі не проводиться судовий розгляд, а лише розглядаються клопотання прокурора. При цьому майже три роки і потерпілою, і ОСОБА_12 зазначається, що у нього відсутні інші родичі, окрім ОСОБА_13 , однак суд вдає вигляд, що про це нічого не відомо.

З огляду на викладене та враховуючи те, що ухвала суду від 21.11.2024 про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_7 винесена незаконним складом суду та з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, вважає, що вона підлягає скасуванню.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ухвала суду від 21.11.2024 була проголошена без участі сторін, оскільки ні захисник, ні потерпіла, ні представник потерпілої не були своєчасно повідомлені, а фактично про винесення вказаної ухвали стало відомо 22.11.2024 після надходження її через систему «Електронний суд», тому строк апеляційного оскарження розпочався 22.11.2024.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду щодо застосування запобіжного заходу, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як убачається з наданих суду матеріалів, повний текст ухвали Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року було виготовлено та оголошено 21 листопада 2024 року, а апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 , який не був присутнім на оголошенні даної ухвали суду і яку отримав 22 листопада 2024 року, подав на електронну пошту суду апеляційної інстанції 27 листопада 2024 року.

Зважаючи на вказані обставини та оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку захисником ОСОБА_6 пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів враховує наступне.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосований судом, зокрема, такий запобіжний захід як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Розгляд питань, пов`язаних із застосуванням запобіжних заходів та їх продовження, регламентований главою 18 КПК України.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисника ОСОБА_14 про відсутність підстав для продовження ОСОБА_15 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , Богуславським районним судом Київської області здійснюється розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000279, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2022 відносно ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд першої інстанції, взявши до уваги те, що ОСОБА_7 інкримінується вчиненнясуспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також дані про особу ОСОБА_7 , який, згідно висновків судово-психіатричних експертів, виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - «біполярний афективний розлад, стан ремісії», та враховуючи хронічний характер психічного захворювання у ОСОБА_7 , що характеризується періодичним перебігом депресивних і маніакальних фаз з психотичними симптомами, ОСОБА_7 становить пасивну суспільну небезпечність, та враховуючи спосіб вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, його вік та стан здоров`я, мотивував існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду та вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, які виправдовують подальше застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що відповідає стану здоров`я ОСОБА_10 і є співмірним характеру суспільно-небезпечного діяння, та саме такий запобіжний захід здатен забезпечити уникнення вказаних ризиків, тому визнав за необхідне його продовжити.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом повно та об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права особи, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до ОСОБА_10 жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер та конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_11 суспільно-небезпечного діяння, пов`язаного зпозбавленням життя людини, яке, згідно ст. 3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю, а також медичні дані стосовно ОСОБА_7 , а саме в частині психічного стану особи, та приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу ОСОБА_7 , його вік та стан здоров`я,та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду та вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_16 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що прокурором до клопотання було додано лише додатки, які були підставою для обрання 13.07.2022 ОСОБА_11 запобіжного заходу під час підготовчого засідання, а інших документів, незважаючи на те, що ОСОБА_9 безпідставно утримується в психіатричному закладі, так за 2 роки додано і не було, не є слушними, оскільки зазначені вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_9 на даний час не виявляє психічних розладів, що зумовлювали б його небезпечність для себе та інших осіб, та не має будь-якого наміру переховуватися від суду, оскільки ніякого кримінального правопорушення не вчиняв, то вони є непереконливими, зважаючи на висновки судово-психіатричних експертів, згідно яких ОСОБА_7 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - «біполярний афективний розлад, стан ремісії», який характеризується періодичним перебігом депресивних і маніакальних фаз з психотичними симптомами, внаслідок чого становить пасивну суспільну небезпечність, і потребує поміщення до спеціального лікувального закладу з метою його обов`язкового лікування і запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних дій, а також на особливу тяжкість інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, тому, на переконання колегії суддів, достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності поміщення ОСОБА_10 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

При цьому слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини причетності особи до вчинення суспільно-небезпечного діяння, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника про те, що ОСОБА_17 ніякого кримінального правопорушення не вчиняв, - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Наведені захисником ОСОБА_6 дані про особу ОСОБА_10 , а саме, що є особою похилого віку, хворіє, позитивно характеризується за місцем проживання, громадський порядок не порушує та з сусідами підтримує добрі відносини, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення встановлених судом ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м'якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 508 КПК України.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_6 про те, що прокурором поза увагою залишено висновок судово-психіатричного експерта №602 від 28.05.2024 року, згідно якого, за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_9 потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги, а не поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, то, як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, з урахуванням наявних у матеріалах справи висновків судово-медичних експертів, які є неповними, зокрема вказана остання експертиза не містить висновку щодо осудності чи неосудності ОСОБА_10 на час вчинення інкримінованого йому діяння, судом була призначена 06.08.2024 стаціонарна комісійна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено лікарям-експертам Львівської філії Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», проте на даний час висновок даної експертизи до місцевого суду не надійшов.

Разом з тим, за змістом положень ч. 10 ст. 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_14 про те, що оскаржувана ухвала винесена некомпетентним та незаконним складом суду, оскільки наявність задоволеного відводу судді ОСОБА_8 виключало, згідно ст.ст. 75, 82 КПК України, можливість її участі як судді у даному кримінальному провадженні, в тому числі при розгляді клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_7 , то вони не беруться до уваги колегією суддів, оскільки виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника ОСОБА_6 на те, що поза увагою головуючого судді залишився і той факт, що попередні ухвали від 02.08.2024 та від 25.09.2024 року про продовження дії запобіжного заходу не набрали законної сили, оскільки предметом апеляційного розгляду є ухвала Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року.

Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що судом в ухвалі невірно відображені подані ним документи, оскільки ним через канцелярію суду подавалося саме заперечення на клопотання прокурора, а не клопотання про зміну запобіжного заходу, як зазначено судом, що, згідно КПК України, є різними процесуальним документами, є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, захисник ОСОБА_6 подав заперечення на клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , які містять вимоги та фактично є клопотанням про зміну запобіжного заходу, так як захисник просить відмовити прокурору у задоволенні клопотання та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпеку, на запобіжний захід про передачу на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що 29.07.2024 ним було подано клопотання про закриття кримінального провадження, проте у порушення вимог ст. 350 КПК України станом на 27.11.2024 року вказане клопотання судом не розглянуто, ухвала про результати розгляду не винесена, чим порушено ст. 24 КПК України щодо забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення в частині виключно продовження дії запобіжного заходу.

Також не заслуговують на увагу і посилання захисника ОСОБА_6 на те, що доводи суду про те, що обставини, на які посилається захисник ОСОБА_10 та потерпіла сторона, не підтверджені жодними доказами, а також відсутні будь-які відомості про бажання інших близьких родичів чи членів сім`ї взяти піклування над ОСОБА_12 , взагалі не обґрунтовуються матеріалами справи, оскільки вже майже три роки фактично у справі не проводиться судовий розгляд, а лише розглядаються клопотання прокурора, при цьому майже три роки і потерпілою, і ОСОБА_12 зазначається, що у нього відсутні інші родичі, окрім ОСОБА_13 , однак суд вдає вигляд, що про це нічого не відомо, оскільки, як правильно встановлено місцевим судом, до клопотання захисником не надано доказів реальної можливості та достатності здійснення обов`язкового лікарського нагляду за місцем проживання ОСОБА_7 для уникнення встановлених судом ризиків, до того ж судом правильно звернуто увагу на те, що ОСОБА_13 , під піклування якої сторона захисту просить передати ОСОБА_7 , сама є особою похилого віку, а також у даному кримінальному провадженні має процесуальний статус потерпілої та наділена певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасник процесу.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року, якою ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - Комунального некомерційного підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» Комунального некомерційного підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спеціальний підрозділ з надання психіатричної допомоги», що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова 7, строком на 60 днів, до 19 січня 2025 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3