Провадження №1-кп/337/342/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000061 від 08.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велике Солдатське Велико-Солдатського району Курської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, працює за трудовим договором в ТОВ «Еліз», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2025 о 06.32 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території ТОВ «Еліз», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд.10, на гранті раптово виниклих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків для здоров`я ОСОБА_4 у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, хоча повинен був та міг їх передбачити, утримуючи кисть правої руки ОСОБА_4 , в якій він утримував палицю для ходи, штовхнув останнього, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основної фаланги ІІ пальця правої кисті, що кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився та пояснив, що дійсно вранці 06.03.2025 на роботі на території ТОВ «Еліз» між ним та потерпілим раптово виник конфлікт під час перезмінки, в ході якого він схопив потерпілого за палицю для ходи, яку останній тримав в руці, та під час короткотривалої штовханини у потерпілого стався перелом пальця на руці. Визнає, що такий перелом стався від його дій, хоча він не передбачав таких наслідків. Щиро кається, шкодує про скоєне.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_6 вранці 06.03.2025 на роботі стався конфлікт, в ході якого обвинувачений схопив його за палицю для ходи та одночасно за праву руку, якою він тримав цю палицю, під час штовханини зламав йому ІІ палець на правій руці.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України повністю, інші учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, а також суд враховує особу обвинуваченого, який похилого віку, є пенсіонером, працює за трудовим договором, раніше не судимий, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей або інших утриманців не має, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням вищевикладеного, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому за ст.128 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією цієї статті.

При цьому суд вважає неможливим призначення обвинуваченому іншого виду покарання, передбаченого санкцією ст.128 КК України, а саме у вигляді громадських робіт, виправних робіт або обмеженням волі, оскільки обвинувачений є пенсіонером за віком.

Також з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, позиції сторін , суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на нього більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Тривалість іспитового строку суд визначає теж з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає, що такий строк повинен становити один рік.

На переконання суду визначений судом іспитовий строк є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту інтересів суспільства, та протягом якого можливо забезпечити дієвий контроль за поведінкою обвинуваченого та виконанням покладених на нього обов`язків.

При цьому, суд вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу обвинуваченому в судовому засіданні не надходило.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75, 76 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписами камер відеоспостереження з ТОВ «Еліз» від 06.03.2025, упакований до паперового конверта, який долучений до матеріалів кримінального провадження №0000061 від 08.03.2025, залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1