Справа № 353/776/24
Провадження № 1-кп/353/41/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , його законного предстаника ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000099, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2023 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не судимого, у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке виразилось у незаконному проникненні до житла особи, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за таких обставин.

13.09.2023 року ОСОБА_5 йшов пішки з м. Івано-Франківська до смт. Коропець Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області.

В подальшому, 13.09.2023 року близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 проходив АДРЕСА_2 , де побачив господарство, яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .

У цей час ОСОБА_5 , грубо порушуючи гарантоване статтею 30 Конституції України право людини на недоторканість житла особи, проти волі законного володільця, переконавшись, що володільця житла немає вдома, скориставшись тим, що квартирка дерев`яного вікна не була зачинена, незаконно проник до приміщення житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Оглянувши приміщення житлового будинку, ОСОБА_5 залишився в будинку до 08 год. 20 хв. 14.09.2023 року, оскільки знав, що в середині є всі умови для проживання, після чого вказане приміщення покинув.

Даний житловий будинок згідно свідоцтва про право власності б/н, виданого Олешівською сільською радою від 23.05.2011 року, належить ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підтримав, просив його задовольнити, вказав, що дослідженими в судовому засідання доказами доведено вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. Проте, оскільки він вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і на даний час перебуває в цьому стані, тому він не може бути суб`єктом кримінальної відповідальності. Крім того, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

ОСОБА_5 (особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру), його законний предстаник ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали, не заперечували щодо його задоволення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 та матеріали кримінального провадження № 0000099, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та при обставинах, викладених в клопотанні, визнав повністю. Зазначив, що він того дня йшов пішки з міста Івано-Франківська додому через село Антонівка, де побачив господарство та самовільно туди зайшов. Квартирка вікна в будинку була відкрита, він подивився туди та побачив, що там нікого не було. Через квартирку вікна він заліз в чужий будинок, хотів відпочити, поспати та поїсти. В будинку він знайшов горілку, одну пляшку якої випив. Наступного дня зранку біля 08 години через квартирку вікна він вийшов з будинку, а люди йшли і його там помітили. Тоді він повернувся назад в будинок. Він думав, що то нічого такого поганого немає, що він туди заліз. Того дня туди до будинку приїжджали працівники поліції і його забрали.

Незважаючи на те, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_5 знаходився в стані неосудності і не міг нести відповідальність за вчинене ним діяння в передбаченому законом порядку, його винуватість у незаконному проникненні до житла особи (ч. 1 ст. 162 КК України), повністю підтверджується зібраними у матеріалах кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що житловий будинок по АДРЕСА_2 належить йому. Успадкував він будинок після смерті баби. За цією адресою він зареєстрований. Туди вони приїжджають тільки на вихідні. Біля будинку є встановлена огорожа. 13.09.2023 року їх там нікого не було, будинок був зачинений. Квартирка вікна в будинку була легенько привідкрита. В будинку в них були алкогольні напої. ОСОБА_5 дійсно випив одну пляшку горілки Немірофф з перцем. Зранку 14.09.2023 року біля 09 години до нього зателефонував батько та сказав, що до нього зателефонували сусіди та повідомили, що в будинку в с. Антонівка хтось перебуває. Вони разом із його матір`ю поїхали в с. Антонівка. Коли вони приїхали, то біля будинку вже були сусіди та ОСОБА_5 . Останнього в будинку побачила контролер, вона йшла зранку знімати покази газового лічильника, однак там було закрито. Вона пішла до сусідів та сказала, що там хтось стоїть. Вони пішли туди подивились, то побачили там ОСОБА_5 . Він заховався назад в будинок, коли їх побачив, та сміявся. Тоді сусідка викликала працівників поліції;

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є сусідкою потерпілого. 14.09.2023 року було свято - Воздвиження Чесного Хреста Господнього, вони мали йти до церкви. Чоловік погнав корову пасти. Біля 08 години прийшла контролер і сказала, що в будинку її сусідів хтось є, вона бачила з вулиці через вікно. Вона їй відповіла, що то не може бути, там нікого немає. Вона вийшла на вулицю, там нікого не побачила. Вона покликала потерпілого ОСОБА_10 та його молодшого брата ОСОБА_11 , однак ніхто не обзивався. Її чоловік загнав корову до стайні. Вона сказала контролеру, щоб та пішла покликала її чоловіка, а вона буде стояти і дивитись щоб він з будинку через вікно не втік. Її чоловік зайшов на подвір`я і каже ОСОБА_5 щоб той відкрив вікно з середини. Останній відкрив вікно, а її чоловік взяв його за голову, повністю за тулуб, та витягнув через вікно на вулицю. ОСОБА_5 не буянив, нічого не пояснював, просто стояв. Вона зателефонувала до батька потерпілого, щоб він сказав, що їм робити. У відповідь він сказав, щоб вона викликала поліцію, що вона і зробила. Коли поліція приїхала, вона була присутня;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що житловий будинок по АДРЕСА_2 належить його сусідам. Потерпілий з дружиною та батьки потерпілого часто туди приїжджають. 14.09.2023 року його покликали, щоб він подивився, чи в будинку сусіда хтось є. Він ОСОБА_5 побачив в будинку через вікно та сказав йому «Мужчина відкрийте вікно». Останній відкрив вікно, а він взяв його, «сіпнув» і витягнув через вікно на вулицю. Він його запитав, що він там робить, однак ОСОБА_5 нічого не пояснив. Він сказав викликати поліцію, на що ОСОБА_5 погодився. Його дружина викликала поліцію. ОСОБА_5 він раніше не бачив. Коли поліція приїхала, то ОСОБА_5 також нічого не говорив.

Крім вищенаведених показів свідків та потерпілого, вина ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, також підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими та речовими доказами, а саме:

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження № 0000099 від 14.09.2023 року, згідно якого на підставі заяви ОСОБА_8 від 14.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 162 КК України були внесені відомості про кримінальне правопорушення, а саме про те, що в період часу з 00 год. 00 хв. 13.09.2023 року по 08 год. 30 хв. 14.09.2023 року ОСОБА_5 через відчинену квартирку дерев`яного вікна проник до приміщення житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , чим порушив його гарантоване ст. 30 Конституції України право на недоторканість житла (Т. 2 а.с. 54);

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.09.2023 року, згідно якого підтверджено факт звернення ОСОБА_8 до поліції з усною заявою про те, що в період часу з 00 год. 00 хв. 13.09.2023 року по 08 год. 30 хв. 14.09.2023 року по АДРЕСА_2 невідома особа незаконно проникла до господарства, де перебувала тривалий час. Своїми такими діями порушила недоторканість житла та іншого володіння (Т. 2 а.с. 55);

- даними протоколу огляду місця події від 14.09.2023 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого в присутності двох понятих та власника приміщення було оглянуто житлове господарство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить ОСОБА_8 . Встановлено, що по периметру територія господарства огороджена огорожею з металопрофілю сірого кольору. Вхід на територію господарства здійснюється через металеву хвіртку, яка обладнана металевою защіпкою та на момент огляду зачинена. Під час огляду виявлено та вилучено: на дерев`яному підвіконні, яке знаходиться біля дерев`яного вікна білого кольору, що розташоване в приміщенні спальні № 1, виявлено один слід долоні руки, який перекопійовано на аркуш паперу за допомогою липкої стрічки типу «скоч»; на рамі дерев`яного вікна, яке знаходиться в приміщенні спальні № 1, виявлено два сліди пальців рук (слід № 2, № 3), які перекопійовано на аркуш паперу за допомогою липкої стрічки типу «скоч»; із поліетиленового пакету синього кольору із маркуванням чорного кольору «ВМV», в середині якого знаходиться скляна пляшка із маркуванням «КАГОР», що знаходиться на кріслі у приміщенні спальні № 1, виявлено один слід пальців рук (слід № 4), який перекопійовано на аркуш паперу за допомогою липкої стрічки типу «скоч» (Т. 2 а.с. 65-85). Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 14.09.2023 року один слід долоні руки та три сліди пальців рук, які виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події у приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню та долучено їх до справи (Т. 2 а.с. 86);

- даними висновку експерта № СЕ-19/109-23/11280-Д від 27.09.2023 року за наслідками проведення судової трасологічної експертизи, яким встановлено, що сліди пальців рук максимальними розмірами 23х22 мм, 25х17 мм, 29х19 мм та слід долоні руки максимальними розмірами 35х89 мм, які виявлено та вилучено в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , за матеріалами кримінального провадженні № 0000099, придатні для ідентифікації особи. Сліди пальців рук максимальними розмірами 23х22 мм та 25х17 мм залишені вказівним пальцем правої руки ОСОБА_5 . Слід пальця руки максимальними розмірами 29х19 мм залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_5 . Слід долоні руки максимальними розмірами 35х89 мм залишений долонею лівої руки ОСОБА_5 (Т. 2 а.с. 88-95);

- даними протоколу отримання зразків для експертного дослідження від 14.09.2023 року, згідно з яким на підставі постанови прокурора про отримання взірців для експертизи, ОСОБА_5 добровільно надав взірці папілярних візерунків пальців рук та долонних поверхонь рук для проведення експертного дослідження (Т. 2 а.с. 96-98). Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 14.09.2023 року взірці папілярних візерунків пальців рук та долонних поверхонь рук, відібраних на аркуш білого паперу формату А-4 у ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та долучено їх до матеріалів кримінального провадження (Т. 2 а.с. 99);

- оглянутими в судовому засіданні речовими доказами, які виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події 14.09.2023 року у приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , а саме слідами пальців рук максимальними розмірами 23х22 мм, 25х17 мм, 29х19 мм та слідом долоні руки максимальними розмірами 35х89 мм, а також взірці папілярних візерунків пальців рук та долонних поверхонь рук, відібраних на аркуш білого паперу формату А-4 у ОСОБА_5 (Т. 2 а.с. 133).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 23.05.2011 року, виданого Олешівською сільською радою, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 23.05.2011 року, реєстраційний номер: 33700477 (Витяг про державну реєстрацію прав № 30045518 від 23.05.2011 року), домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (Т. 2 а.с. 63, 64).

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності. В своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Отже об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, мало місце і вчинене воно саме ОСОБА_5 .

Однак, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 174/2023 від 16.05.2024 року ОСОБА_5 страждає стійким хронічним психічним розладом параноїдною шизофренією з вираженим емоційно-вольовим дефектом особистості, що згідно МКХ-10 F20.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_5 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом (Т. 2 а.с. 110-115).

Згідно ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За статтею 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: ( 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; ( 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; ( 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; ( 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» в п. 3 роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: ( 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; (2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: ( 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; ( 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; ( 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; ( 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; ( 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Досліджені судом докази та їх оцінка у сукупності, дають підстави прийти до висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, проте вчинив їх перебуваючи в стані неосудності, а тому згідно ст. 19 КК України він не підлягає притягненню до кримінальній відповідальності і до нього як до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , а також ступінь небезпечності останнього для інших осіб. Разом з тим, характер і тяжкість захворювання неосудної особи можуть бути визначені комісією лікарів при проведенні відповідної судової експертизи. Наявність у провадженні такого висновку для вирішення судом питання про застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язковим.

Як уже зазначалось вище, згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 174/2023 від 16.05.2024 року ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого ним діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо (довідка-характеристика Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області № 349 від 14.09.2023 року), згідно ст. 89 КК України не судимий, щодо якого відповідно до ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.06.2023 року за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, застосування яких припинено на підставі ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 06.06.2024 року та передано ОСОБА_5 на піклування законному представнику ОСОБА_6 з його подальшим обов`язковим лікарським наглядом (довідка сектору інформаційної підтримки Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області № 14-01082024/26017 від 01.08.2024 року), не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, однак перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з приводу хронічного психіатричного захворювання з 2009 року (довідка КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради № 667 від 15.09.2023 року), з 2009 року звертається за медичною допомогою до лікаря-психіатра КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, діагноз: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект психіки за змішаним типом (довідка КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради № 03-10/3282 від 19.09.2023 року), знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» в 2020 році (довідка КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради № 12152 від 20.09.2023 року), являється особою з інвалідінстю другої групи (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 675241 від 18.10.2022 року), на даний час (18.09.2023 року) перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 (повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 № 5/2707 від 18.09.2023 року) (Т. 2 а.с. 100-109, 116-117, 124-128).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи у сумі 3346 гривень 00 копійок, на підставі ст. 124 КПК України, слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 369-372, 392, 395, 503, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази після набрання ухвалою законної сили: один слід долоні руки та три сліди пальців рук, які виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події у приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , а також взірці папілярних візерунків пальців рук та долонних поверхонь рук, відібраних на аркуш білого паперу формату А-4 у ОСОБА_5 , які упаковано у один спец-пакет № 3689440, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи у сумі 3346 (Три тисячі триста сорок шість) гривень 00 копійок віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

ГоловуючийОСОБА_13