09.09.2025
Справа № 331/5189/25
Провадження № 1-кс/331/1713/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , із участю секретаря ОСОБА_2 , представника володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000783 від 03 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 звернувся до слідчої судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000783 від 03 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

1. Короткий зміст клопотання

02.09.2025 до Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 28.05.2025 остання здала в оренду транспортний засіб Chevrolet lacceti, з реєстраційним номером НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який без відома власника 06.06.2025 продав вказаний автомобіль спричинивши останній матеріальну шкоду.

02.09.2025 о 20:27 по 20:58 слідчим проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку №2 по вулиці Олександрівська у місті Запоріжжя, в ході огляду виявлено та вилучено а саме: автомобіль легковий Chevrolet lacceti з реєстраційним номером НОМЕР_1 в кузові чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ; ключі від автомобіля.

На підставі викладеного з метою проведення подальшого досудового розслідування, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

2. Позиції учасників провадження

Слідчий ОСОБА_4 у судове засіданні не з`явився, надавши до суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник володільця майна ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти накладення заборони користування автомобілем, посилаючись на те, що згідно довіреності вона є законним власником транспортного засобу та з огляду на військовий стан, який діє на території України, має потребу у користуванні вказаним автомобілем. При цьому, наголосила на тому, що відчужувати або вивозити транспортний засіб закордон наміру вона не має.

3. Встановлені судом обставини

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0000783 від 03 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до довіреності від 21 серпня 2025 року, ОСОБА_7 , для виконання доручення, укладеного в усній формі цією довіреності уповноважує: ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , діючи спільно та/або незалежно один від одного представляти інтереси ОСОБА_7 та вчиняти від його імені всі необхідні юридично значимі дії, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням належним йому транспортним засобом: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) серії НОМЕР_2 , виданим 10.03.2023, ТСЦ 2341, дата першої реєстрації 16.09.2011, марка, модель Chevrolet lacceti, 2006 року виписку, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , колір: чорний, тип кузова: загальний легковий седан.

02 вересня 2025 року постановою слідчого автомобіль легковий Chevrolet lacceti з реєстраційним номером НОМЕР_1 в кузові чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ; ключі від автомобіля визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000783 від 03 вересня 2025 року.

4. Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

5. Оцінка та мотиви суду

У судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2025 року слідчим СВ відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_4 проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості біля будинку №2 по вулиці Олександрівська у місті Запоріжжя, в ході огляду виявлено та вилучено автомобіль легковий Chevrolet lacceti з реєстраційним номером НОМЕР_1 в кузові чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ; ключі від автомобіля.

Беручи до уваги, проведення із вилученим майном слідчих дій станом на зараз, слідча суддя приходить до висновку про недоцільність позбавлення потерпілої права користування власним майном, тому вважає, що арешт на це майно має бути накладено лише у частині заборони на його розпорядження та відчуження, без позбавлення права на користування.

Отже, урахувавши обставини вчиненого злочину (незаконне заволодіння транспортним засобом), наявність законного власника, права якого можуть бути порушені у разі накладення арешту на майно та позбавлення потерпілого права користування транспортним засобом до моменту винесення остаточного рішення по справі, відсутність будь-яких доводів щодо неможливості збереження речового доказу безпосередньо самою потерпілою на відповідальному зберіганні, не доведення належним чином слідчим необхідності застосування найбільш обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження, слідча суддя вважає необхідним накласти арешт на майно потерпілої ОСОБА_3 шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, без позбавлення права користування ним, а саме: на автомобіль легковий Chevrolet lacceti з реєстраційним номером НОМЕР_1 в кузові чорного кольору.

Крім того, клопотання в частині арешту майна на ключі від транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає, оскільки вказані речі є невід`ємною частиною від основного об`єкта -транспортного засобу, використання якого без реєстраційних документів та ключів неможливо, тому, ураховуючи, що слідча суддя прийшла до переконання про необхідність залишення у користуванні потерпілої основного об`єкта, підстав для позбавлення права користування потерпілої належних до цього об`єкта документів немає, тому в цій чстині клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідча суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000783 від 03 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку №2 по вулиці Олександрівська у місті Запоріжжя, а саме:

- автомобіль легковий Chevrolet lacceti з реєстраційним номером НОМЕР_1 в кузові чорного кольору.

У задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 та ключі від автомобіля відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідча суддя: ОСОБА_1