Справа № 309/2566/25
Провадження № 1-кс/309/435/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000159 від 17.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач сектору дізнання Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання вмотивовано тим, що 16.07.2025 до ч/ч Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який просить прийняти міри до візуально знайомого йому громадянина, який 16.07.2025 року погрожував йому фізичною розправою в АДРЕСА_2 . 16 липня 2025 року старшим слідчим СВ Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_6 , в період часу з 23 години 00 хвилин по 23 годину 30 хвилин, проведено огляд місця події, за адресою с. Шаян, вул. Яблунева, б/н, на території садиби «Райське Містечко», в ході якого від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено травматичний пістолет Форт 17P № НОМЕР_1 , який поміщено в спеціальний пакет НПУ RIC2178381 та магазин з патронів з гумовими кулями у кількості сім штук, які поміщено в спеціальний пакет НУ RIC2178382, які постановою дізнавача сектору дізнання Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000159.

Зазначені вище об`єкти є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на нерухоме майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

Приймаючи до уваги, що вилучені об`єкти від ОСОБА_7 необхідні в подальшому для проведення ряду судових експертиз, в тому числі слідчих (розшукових) дій та враховуючи те що, вони є речовими доказами, у даному кримінальному провадженні, однак в разі не накладення на них арешту, може привести до втрати чи знищення речових доказів, просить суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання дізнавач сектору дізнання Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 та прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 не з`явився, подали заяви про розгляд клопотання у їхній відсутністі.

В судове засідання користувач (володілець) тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

На підставі ст. 172 ч.1 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання у їх відсутності.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явився дізнавач та користувач, власник майна, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000159 від 17.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: травматичний пістолет Форт 17P № НОМЕР_1 , який поміщено в спеціальний пакет НПУ RIC2178381 та магазин з патронів з гумовми кулями у кількості сім штук, які поміщено в спеціальний пакет НУ RIC2178382, які належать ОСОБА_7 та які були вилучено 16 липня 2025 року в період часу з 23 години 00 хвилини по 23 годину 30 хвилини в ході огляду місця події слідчим СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_8 .

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на дізнавача сектору дізнання Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали виготовлено 21.07.2025.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1