Справа № 509/7174/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь матеріали кримінального провадження № 0000847 від 24.09.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя м. Одеси, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, холостого, не працюючого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Потерпілий ОСОБА_4 , станом на 25.09.2024 р. працює на посаді поліцейського СРПП відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області та згідно до Наказу ГУНП в Одеській області № 35/ОС від 12.01.2022 р. має спеціальне звання старший сержант поліції.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» від 23.12.1993 р. № 3781-XII до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно з положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-XII, основними завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Так, 24.09.2024 р., о 08:00 год., працівники сектору реагування патрульної поліції ВП №1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області у складі старшого сержанта поліції - птерпілого ОСОБА_4 , (службове посвідчення серії ОДП № 020475) та майора поліції ОСОБА_8 (службове посвідчення серії ОДП № 019178), заступили у форменому одязі на чергування у складі добового наряду «Мусон 153», на службовому автомобілі марки «Renault Sandero» д/н 1652, приступивши до виконання своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» щодо патрулювання території Одеського району Одеської області з метою здійснення контролю за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а також своєчасне реагування на заяви та повідомлення громадян.

В цей же день, о 21:26 год., до чергової частини ВП №1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що 24.09.2024 р. о 21:17 год., за адресою : Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Архітекторська, 26/А, на АЗС «VST», в стані алкогольного сп`яніння буянить невідомий чоловік.

Підтвердивши повідомлення на планшетному пристрої та впевнившись, в тому, що територія на якій здійснюється правопорушення відносить до території обслуговування ВП № 1 старший сержант поліції ОСОБА_4 разом з майором поліції ОСОБА_8 , на службовому автомобілі марки «Renault Sandero» д/н НОМЕР_1 прибули на місце події за вкзаною адресою : Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Архітекторська, 26/А, де разом почали відпрацьовувати повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, а саме дрібного хуліганства, передбаченого ст. 173 КУпАП, шляхом опитування працівників АЗС та складання відповідних протоколів.

В цей час на територію АЗС «VST» за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Архітекторська, 26/А під`їхав службовий автомобіль працівників УПП ГУНП в Одеській області разом з обвинуваченим ОСОБА_7 , який вчинив дрібне хуліганство для складання відносно нього адміністративних матеріалів, передбачених ст. 173 КУпАП.

Підійшовши до працівників УПП ГУНП в Одеській області, які знаходилися разом із затриманим ОСОБА_7 , старший сержант поліції ОСОБА_4 , на підставі ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», назвавши ОСОБА_7 своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явивши службове посвідчення, надав можливість останньому ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, після чого повідомив обвинуваченому причину свого візиту, а саме складання відносно ОСОБА_7 адміністративних матеріалів, передбачених ст. 173 КУпАП, запропонувавши останньому назвати його анкетні дані, на що останній грубо відмовився та почав вести себе зухвало, виражаючись на адресу працівників поліції нецензурною лексикою та розмахував руками, в процесі чого, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп?яніння, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_4 , 24.09.2024 р. о 21:44 год., усвідомлюючи, що старший сержант поліції ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу у форменому одязі поліцейського, виконуючи свої прямі службові обов?язки, діючи умисно, наніс один удар правою рукою в область голови потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, яка за своїм характером і перебігом зазвичай призводить до розладу здоров`я на строк понад 6-ть днів і не більш трьох тижнів і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вину свою ОСОБА_7 визнав повністю, показав суду, що скоїв кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного ним злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно і вірно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз?яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

ОСОБА_7 , умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ч. 2 ст. 345 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, його вік, особу винного, відсутність судимостей, його сімейний стан, а саме, знаходження на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 2012 р.н.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено у виді позбавлення волі, однак його виправлення, на думку суду, можливо без ізоляції від суспільства, тобто із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Речові докази по справі : DVD-R та CD-R диски з відеозаписами події з нагрудних відеореєстраторів поліцейських ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження, на підставі ст. 100 КПК України, належить зберігати при матеріалах справи.

Потерпілим ОСОБА_4 був пред?явлений цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення з нього матеріальної шкоди на лікування потерпілого в сумі 24435 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн., пов?язаною з негативними змінами в його житті, розладом здоров?я та лікування, порушенням сну, емоційною напругою та дратливістю, яку потерпілий оцінив в 100000 грн.

Обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_7 позов в частині матеріальної шкоди на лікування потерпілого в сумі 24435 грн. визнав повністю, і який, як підтверджений документально (медичні довідки, чекі, квитанції на придбання ліків та лікування) та на підставі ст.ст. 22,1166 ЦК України підлягає задоволенню зі стягненням з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 .

В частині позову щодо моральної шкоди, обвинувачений визнав частково на суму 40000 грн., пояснивши відсутністю у нього повної суми моральної шкоди через скрутний матеріальний стан.

На думку суду, позов в частині моральної шкоди належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.п. 8,9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

На думку суду, вказана сума моральної шкоди у розмірі 100000 грн. є вочевидь завищеною потерпілим, так як до вказаної суми він включив грошові кошти, які він втратив у зв?язку з хворобою і своєю непрацездатністю та неможливістю отримування ним додаткової винагороди за основним місцем роботи в сумі 13653 грн.

Суд, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим потерпілому, враховує моральні страждання потерпілого, який зазнав їх з боку обвинуваченого, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий (позивач), характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), знаходження на стаціонарному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» в період з 27.09.2024 р. по 07.10.2024 р. з урахуванням специфіки роботи поліцейського, та з урахуванням стану здоров`я потерпілого (легкі тілесні ушкодження, які загоюються в строк понад 6 днів, але не більше 21 дня), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому, на думку суду, моральну шкоду слід визначити у розмірі 50000 грн., суму якої суд вважає достатньою і такою, що покриває моральні страждання потерпілого з огляду на характер та ступінь заподіяних йому легких тілесних ушкоджень (закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку), вказаних експертом у висновку судово-медичної експертизи, викладеному в обвинувальному акті № 108 від 07.12.2024 р., а також те, що неможливість отримування потерпілим додаткової винагороди за основним місцем роботи або втрачений заробіток не включається до суми моральної шкоди згідно із ст. 1197 ЦК України, згідно з якою, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-376 КПК України, ст.ст. 22,23,1166,1167,1197 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі : DVD-R та CD-R диски з відеозаписами події з нагрудних відеореєстраторів поліцейських ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

У відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди у розмірі 24435 грн. та моральної шкоди 50000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1