ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/1719/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1396/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263КК України
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 27.03.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гракове, Харківської області, громадянин України, с середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_8 після деокупації с. Гракове Чугуївського району Харківської області, а саме після 07.09.2022 перебував вданому селі, де на відкритій ділянці місцевості, що розташована неподалік річки, знайшов вибухову речовину (порох). В подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, протиправно, з метою використання для власних потреб, залишив у себе вказаний порох за місцем фактичного мешкання, вчинивши таким чином незаконне придбання вибухових речовин.

Після цього, в порушення пункту 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій га юридичних осіб інших держав на території України, визначеного постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року та п.п. 2,9,11 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, маючи на меті подальше зберігання вибухових речовин (пороху) для власних потреб, без наміру повідомити про знайдене, за допомогою фізичної сили підняв та в подальшому приніс до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 10 січня 2023 року працівниками поліції Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області в період часу з 13:58 год. до 14:39 год. проведено огляд місця події (обшук) за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , в ході якого в приміщенні кімнати житлового будинку на підлозі біля дров`яної печі у приміщенні кухні вилучено сипучу речовину в полімерному пакеті та металевому відрі, у приміщені кухні вилучено сипучу речовину, яка відповідно до висновку судової вибухо - технічної експертизи № СЕ-19/121-23/2135-ФХВР від 08.02.2023 є вибуховою речовиною метальної дії нітроцелюлозним (бездимним) одноосновним порохом, який здатний до хімічного перетворення шляхом швидкого згорання з ефектом вибуху при знаходженні в замкнутому просторі.

Крім того, ОСОБА_8 після деокупації с. Гракове Чугуївського району Харківської області, а саме після 07.09.2022 перебував в даному селі, де на відкритій ділянці місцевості, що розташована неподалік річки, знайшов предмети ззовні схожі на боєприпаси, в кількості 46 патронів. В подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, протиправно, з метою використання для власних потреб, залишив у себе вказані предмети, ззовні схожі на боєприпаси та ВОГ за місцем фактичного мешкання, вчинивши таким чином незаконне придбання бойових припасів.

Після цього, в порушення пункту 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, визначеного постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року та п.п. 2,9,11 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, маючи на меті подальше зберігання боєприпасів, в кількості 46 патронів, для власних потреб, без наміру повідомити про знайдене, за допомогою фізичної сили підняв та в подальшому приніс до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 10 січня 2023 року працівниками поліції Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області в період часу з 13:58 год. до 14:39 год. проведено огляд місця події (обшук) за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , в ході якого в приміщенні кімнати житлового будинку на шафі виявлено та вилучено: боєприпаси, в кількості 46 патронів, які відповідно до висновку судово - балістичної експертизи № СЕ-19/121 -23/1068-БЛ від 04.04.2023 є боєприпасами, бойовими проміжними патронами калібру 5,45x39 АК, що призначені для стрільби зі зброї Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети тощо), які виготовлені промисловим способом; предмет, ззовні схожий на ВОГ, який відповідно до висновку судово вибухо технічної експертизи № СЕ-19/121-23/1777-ВТX від 14.03.2023 є 40мм пострілом осколковим гранатометним ВОГ-25ІІМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв військового призначення - бойових припасів

В судове засідання не з`явився обвинувачений, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином жодних клопотань на момент розгляду справи до суду не надавав. Захисник ОСОБА_7 не заявляла клопотань про обов`язкову участь в судовому засідання обвинуваченого чи відкладення розгляду справи у зв`язку з його відсутністю, а прокурор вважав за можливе розглянути справу оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності обвинуваченого, який належним чином повідомлені, а його відсутність, за наведених фактичних даних, не є перешкодою для розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Застосувати правила ст. 75 КК України, на підставі якої звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Вважає вирок в частині призначеного покарання незаконним та необґрунтованим оскільки призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 84 - 86), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння, зберігання вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений.

Крім того, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, за відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з цим, враховуючи приведені обставини, тяжкість злочинів, особу обвинуваченого, приймаючи до уваги принцип індивідуалізації покарання, суд першої інстанції вважав за можливе застосувати доОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що цілком відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Разом з цим, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, добровільного відшкодування майнової шкоди потерпілому, враховуючи приведені обставини, тяжкість злочинів, особу обвинуваченого, добровільне відшкодування спричинених збитків, приймаючи до уваги принцип індивідуалізації покарання, суд першої інстанції вважав за можливе застосувати доОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що цілком відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства є правильними.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як то вважає захисник.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, так як апеляційні доводи захисника не спростовують висновки суду в частині призначення покарання, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 27.03.2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді