Провадження № 1-кс/932/4467/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра звернувся ОСОБА_2 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, в якій просить поновити процесуальний строк на подання скарги та зобов`язати уповноважену особу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за повідомленням військової частини НОМЕР_1 №1041 від 13.04.2024 року про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказана скарга була подана до Шевченківського районного суду міста Дніпра 04.04.2025 року, що підтверджується відомостями із системи «Електронний суд».

Згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 09.09.2025 р. скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Вивчивши зміст скарги та долучені матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.15. ч.1 ст. 7 КПК України загальними засадами кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч.1 ст.22 КПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З тексту скарги та доданих до неї доказів вбачається, що 16 травня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 було подано до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську повідомлення (вих.№ 1041 від 13.04.2024 року) про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

22 січня 2025 року командуванню військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що відомості про кримінальне правопорушення, яке зазначене у повідомлені за вих.№ 1041 від 13.04.2024 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно відповіді Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, за підписом заступника директора полковника ОСОБА_4 від 22 січня 2025 року за № 13-07-2072/25-кр, вбачається, що у провадженні слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську відсутнє кримінальне провадження за фактом вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_3 (копія відповіді від 22.01.2025 р. за № 13-07-2072/25-кр до скарги не додана).

Враховуючи те, що лише 22 січня 2025 року командуванню військової частини НОМЕР_1 стало відомо про невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому строк оскарження такого рішення пропущено з поважних причин. Окрім того, представник військової частини звертає увагу суду, що об`єктивно, командуванню військової частини НОМЕР_1 не було та не могло бути відомо про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке було направлено 16 травня 2024 року та отримано посадовими особами Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську 20 травня 2024 року, а тому строк на оскарження прийнятого рішення слід відраховувати саме з того моменту, коли командуванням військової частини НОМЕР_1 було отримано відповідь, що у провадженні слідчих Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську відсутнє кримінальне провадження за факто вчинення військовослужбовцем солдатом ОСОБА_3 кримінального правопорушення, за підписом заступника директора полковника ОСОБА_4 від 22 січня 2025 року за № 13-07-2072/25-кр, а саме, з 22 січня 2025 року.

Згідно з частиною 1 статті 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Тобто, можливість поновлення вищезазначеного строку кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим, чи були причини його пропуску поважними.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому про поважність причин для поновлення процесуального строку може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася зі скаргою.

Отже, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) й інші доречні обставини.

При наданні оцінки поважності причини пропуску строку на звернення зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги доводи представника військової частини НОМЕР_1 в частині того, що з моменту ініціювання кримінального провадження 16.05.2024 року військовою частиною вживались відповідні заходи з метою правового реагування щодо поданої заяви (повідомлення) за вих. №1041 від 13.04.2024 року про кримінальне правопорушення за ознаками ст. 407 КК України, а саме, було отримано відповідь 22 січня 2025 року з ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську від 22.01.2025 р. за №13-07-2072/25-кр.

Отже, слідчий суддя погоджується і враховує, що в період з 16 травня 2024 року (з моменту звернення до ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську з відповідним повідомленням про вчинення кримінального правопорушення) по 22 січня 2025 року (з моменту отримання відповіді з ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську) представником військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 доведена поважність причини пропуску строку оскарження бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В той же час, скарга на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську була подана представником військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 до Шевченківського районного суду міста Дніпра лише 04 квітня 2025 року, що підтверджується відомостями із системи «Електронний суд».

Тобто, отримавши відповідь 22 січня 2025 року з ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, щодо відсутності у провадженні слідчих кримінального провадження стосовно військовослужбовця ОСОБА_3 , представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до слідчого судді лише 04 квітня 2025 року, тобто зі спливом більше двох місяців. І в цій частині жодного доводу щодо причини пропуску строку з наданням підтверджуючих документів представником військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 слідчому судді не заявлено та про наявність таких у скарзі не зазначено.

Слідчий суддя не має права самостійно вигадувати причини поважності пропуску процесуального строку при зверненні відповідної особи зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, а також відшукувати докази поважності пропуску такого строку. Адже діючи таким чином, слідчий судді неминуче перебиратиме на себе не притаманні йому функції сторони кримінального провадження, порушуючи при цьому принцип змагальності кримінального провадження, закріплений у ст.22 КПК України.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що скарга подана після встановленого строку на оскарження бездіяльності слідчого, а особа, яка її подала не підтвердила поважності причин пропуску такого строку, слідчий суддя приходить до висновку про повернення її скаржнику.

При цьому, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.22, 107, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 у поновленні процесуального строку на подання скарги.

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1