Справа № 706/267/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 11.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за таких обставин.

ОСОБА_4 09.02.2025 близько 16 год 30 хв, перебуваючи в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з метою спричинення їй тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, у ході суперечки наніс останній один удар скляним стаканом в область голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді: дуговидної рани у волосистій частині лобної ділянки голови справа, що згідно з висновку експерта № 05-7-01/81 від 17.02.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим вчинивши діяння, що має ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, розкаявся у вчиненому, критично оцінив свою протиправну поведінку та надав показання щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, зазначивши, що відомості відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Із потерпілою він проживає упродовж 7 років, того дня приревнував її та наніс один удар стаканом по голові. Щодо вчиненого жалкує, погоджується понести покарання. Наразі із потерпілою примирився, вони проживають однією сім`єю, виховують спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що працює неофіційно та утримує сім`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаюється у вчиненому, його показання є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згодою із кваліфікацією вчиненого діяння, відсутність заперечень щодо встановлених обставин учасників судового провадження, які з`явились у судове засідання, відсутність сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Наслідки розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснені.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що того дня у них гостювали куми, у тому числі вживали алкоголь. Після їх від`їзду близько 16 год потерпіла запросила на вечерю свекра та іншого кума, який зателефонував на мобільний. В цей час обвинувачений, який відпочивав, підбіг до неї та почав кричати, вона із свекром намагалася його заспокоїти, однак той не реагував, вхопив стакан та вдарив ним по голові потерпілу. Побачивши кров, потерпіла вибігла до сусідки, яка викликала карету швидкої допомоги. Зазначила, що із обвинуваченим примирилася, це був єдиний випадок застосування з його боку сили, тілесних ушкоджень ОСОБА_4 їй не спричиняв ні до, ні після того. Вони мають спільну дитину та бажають проживати однією сім`єю.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 , доведена і він повинен нести відповідальність за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто, за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

При визначенні виду покарання суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального проступку, засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, відсутність незнятих і непогашених судимостей, а також те, що кримінальним проступком не завдано тяжких наслідків та вважає за необхідне, з урахуванням всіх наведених вище обставин, призначити йому покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_4 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів, передбачених статтею 91 - 1 КК України, про що клопотала прокурор у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 - 1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Таким чином, застосування визначених ч. 1 ст. 91 - 1 КК України обмежуваних заходів є правом суду у випадку вчинення обвинуваченим злочину.

Враховуючи обставини справи, особу, що притягується до кримінальної відповідальності, вчинення ним кримінального проступку, а не злочину, відсутність відомостей про рівень небезпеки кривдника, несистематичність вчиненого насильства та примирення із потерпілою, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежуваних заходів, передбачених ч. 1 ст. 91 - 1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати відсутні

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речовий доказ скляний стакан, що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у власності останньої.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_7