Провадження 1-кп/193/51/25
В И Р О К

іменем України

12 травня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області кримінальне провадження за № 0000141 від 09.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, вдівця, зареєстрованого по АДРЕСА_1 (фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого:

- 16.01.2016 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 01.10.2020 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70, 71 КК України до 5 років і 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 23.02.2023 умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців і 19 днів;

- 11.09.2024 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік;

- 25.09.2024 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік і 1 місяць;

- 04.12.2024 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 357, ст. 71 КК України до 1 року і 2 місяців обмеження волі;

- 06.03.2025 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУВП № 4),

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом установлено, що ОСОБА_3 будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності і маючи не зняті та непогашені у встановленому порядку судимості на шлях виправлення не став і знову вчинив крадіжку за таких обставин.

07 липня 2024 року, у ОСОБА_3 , під час тимчасового мешкання у свого знайомого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 та надаючи йому допомогу в утриманні домашнього господарства за усною домовленістю, виник корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 .

Зокрема цього дня, близько 12:00 год., реалізуючи вказаний злочинний умисел, діючи повторно, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, ОСОБА_3 перебуваючи на вище зазначеній території домоволодіння та скориставшись тим, що цього ж дня потерпілий ОСОБА_5 був відсутній за місцем проживання, потрапив таємно через незамкнені вхідні двері до житлового будинку, де з вітальні викрав зарядний пристрій марки «Elegant», вартістю 1 178, 98 грн.

Після чого, ОСОБА_3 , вийшовши з житлового будинку ОСОБА_6 , попрямував до будівлі садового павільйону, розташованого на території домоволодіння, де шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, викрав мотокосу марки Dnipro-M моделі М43, вартістю 4 118,04 грн.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, пішов до незачиненого гаражу, де шляхом вільного доступу викрав також з нього торцювальну пилу марки Makita М2300, вартістю 11 134,79 грн. та пилу-точило марки Эолит, вартістю 4 266,67 грн.

Після цього, ОСОБА_3 покинув територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_5 з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 3009 від 23.08.2024, спричинено матеріальні збитки на загальну суму 20 698,48 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вказаному злочині визнав повністю і пояснив, що він деякий час проживав у свого знайомого ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , де йому допомагав в утриманні домашнього господарства. 07.07.2024 о 12:00 год, коли ОСОБА_5 пішов з будинку в особистих справах, у нього виник умисел на викрадення електроінструментів останнього. Зокрема, оскільки він мав вільний доступ до всіх приміщень домоволодіння потерпілого, то він зайшов через незачинені вхідні двері до житлового будинку, де з вітальні викрав зарядний пристрій марки «Elegant». Після чого, він пішов до будівлі садового павільйону, розташованого на території цього ж домоволодіння з приміщення якого викрав мотокосу марки Dnipro-M. Потім він зайшов через не зачинені вхідні двері до приміщення гаражу, звідки викрав торцювальну пилу марки Makita М2300 та пилу-точило марки Эолит. Викрадене майно він перемістив з території домоволодіння потерпілого та продав місцевому мешканцю, а вирученими коштами розпорядився на власний розсуд. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати. Наголосив, що потерпілому все викрадене ним майно було повернуто у справному стані.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, проте направив до суду письмову заяву за якою просив розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має, призначення міри покарання залишив на розсуд суду.

Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд, у відповідності до вимог ч 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом лише обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився у добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Встановлені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно, протиправно, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, маючи непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, таємно заволодів електроінструментами ОСОБА_5 , загальною вартістю 20 698,48 грн, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які згідно вимог ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Посилання в обвинувальному акті на обтяжуючу обставину, як повторність, є помилковим, оскільки диспозиція ч. 4 ст. 185 КК України вже включає такий вид множинності злочинів у якості кваліфікуючої ознаки крадіжки.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним у розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив тяжкий злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його соціальне та матеріальне становище, який має задовільний стан здоров`я, але ніде не працює, має слабкі соціальні зв`язки, вдівець, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо, за наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає необхідним та достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімального строку, визначеного санкцією ч. 4 ст. 185 КК України за якою він обвинувачується.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

При цьому, оскільки цей злочини був скоєний обвинуваченим ОСОБА_3 07 липня 2024 року, тобто до постановлення попереднього вироку Нікопольского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року згідно з яким його було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, то обвинуваченому належить призначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинанням менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень при ухваленні вироку.

Запобіжний захід до обвинуваченого в межах вказаного кримінального провадження не обирався, і з огляду на те, що ОСОБА_3 на час постановлення цього вироку вже відбуває реальну міру покарання у вигляді позбавлення волі згідно згаданого вище вироку від 06.03.2025, тому не має доцільності у обранні обвинуваченому запобіжного заходу на час набрання цим вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять ) років і 1 (один) місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 21 листопада 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: зарядний пристрій марки «Elegant», мотокосу марки Dnipro-M моделі М43, торцювальну пилу марки Makita М2300 та пилу-точило марки Эолит, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому, як законному власнику.

Матеріали кримінального провадження № 0000141 від 09.07.2024 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1724/24 (провадження №1-кп/193/51/25).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1