ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/229/25 Справа № 711/3791/25 Категорія: ст. 183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

14 травня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.05.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси,

українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого,

не працевлаштованого, утриманців не маючого, інвалідом, депутатом, учасником

бойових дій не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28.06.2025 включно із визначенням застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 ,та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 28.06.2025 включно із визначенням застави в розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності доказів щодо причетності підозрюваного до інкримінованого правопорушення, обґрунтованості врученої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, вважаючи його ухваленням з істотним порушенням вимог КПК України та норм європейського права, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу слідчого судді, обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Мотивуючи апеляційну скаргу захисник зазначив, що в обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення стверджує, що в порушення презумпції невинуватості вина підозрюваного підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що є не припустимим. Вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду та постановлена з істотним порушенням норм КПК України, оскільки слідчим суддею застосовано найсуворіший запобіжний захід, при цьому стороною обвинувачення жодним чином не доведено та необґрунтовано можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та не обґрунтовано того, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного, його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів та встановлено слідчим суддею, СУ ШУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000384 від 14.04.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

30.04.2025 о 15 год. 06 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

01.05.2025 ОСОБА_7 оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними рапортів о/у УСР в Черкаській області ДСР НПУ від 10.04.2025, 15.04.2025 та 24.04.2025; показаннями свідка ОСОБА_12 від 24.04.2025, 25.04.2025, 28.04.2025 та 01.05.2025; даними протоколів огляду предмета від 24.04.2025 та 25.04.2025; даними протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 30.04.2025; даними протоколу огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину від 30.04.2025; показаннями свідка ОСОБА_13 від 01.05.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 01.05.2025; даними протоколу затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 30.04.2025; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість врученої підозри, наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, які дають підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненніу період введеного в Україні воєнного стану умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років позбавлення волі, не одружений, не працює, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність матеріалів клопотання про доведеність ризиків, за ч. 1 ст. 177 КПК України, наведених стороною обвинувачення.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності та необґрунтованості органом досудового розслідування у клопотанні, можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що свідчить, на його думку, про грубе порушення норм КПК та норм європейського права слідчим суддею, яким взято до уваги ці доводи клопотання, апеляційний суд зауважує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігав ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і встановленим в судовому засіданні. Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці останнього, зважаючи на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . При цьому матеріали провадження та апеляційної скарги даних щодо неможливості тримання під вартою ОСОБА_7 не містять.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Крім того, разом з триманням під вартою слідчим суддею, як застосування альтернативного запобіжного заходу, передбачено можливість внесення застави, у розмірі, передбаченому за вчинення нетяжкого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 та цей розмір відповідає положенням КПК України.

Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 178, 194 КПК України, з урахуванням ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують та зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.05.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28.06.2025 включно з визначенням розміру застави залишити без змін, апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді