печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

представника ТОВ «Агро Банк», ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000682,

В С Т А Н О В И В :

29.05.2025 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , згідно вимог якого останній просить суд накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на земельні ділянки, розташовані на території Дніпропетровської області, з визначеними кадастровими номерами та передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», вказані земельні ділянки, що визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000682 від 27.08.2020.

Мотивуючи подане клопотання, прокурор вказує, що на підставі акта на право користування землею від 20.02.1964 Всесоюзному науково-дослідному інституту кукурудзи в постійне користування відведено 3199,9 га землі згідно із зазначеним в акті планом та описом меж.

Надалі рішенням № 216 виконкому Солонянської районної Ради депутатів трудящих від 02.08.1974 Дослідному господарству ВНДІ кукурудзи додатково виділено 902,6 га.

Згідно з державним актом на право користування землею серії Б № 009919 (1978 рік) Дослідному господарству ВНДІ кукурудзи надано в безстрокове і безоплатне користування 5064,1 га землі відповідно до плану землекористування.

Наказом Української академії аграрних наук від 06.11.1991 № 269 «Про перехід наукових установ союзного підпорядкування у відання УААН» прийнято в підпорядкування Української академії аграрних наук Науково-виробниче об`єднання «Дніпро» у складі Всесоюзного НДІ кукурудзи, дослідного господарства, Синельниківської селекційно-дослідної станції, Ерастівської, Красноградської, Жеребківської, Розівської, Ізмаїльської та Генічеської дослідних станцій.

Згідно з актом на право постійного користування землею серії ДП, виданим на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів від 09.04.1994 № 24, науково-виробничому об`єднанню «Днепр» (далі - НВО «Дніпро») надано в постійне користування 4934,5 га землі відповідно до плану землекористування.

Наказом Української академії аграрних наук від 04.12.1998 № 127 «Про створення дослідного господарства «Дніпро» Інституту зернового господарства» передбачено створити на базі частини земель і майна Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук державне дослідне господарство на самостійному балансі з правом юридичної особи, підпорядкувавши його зазначеному Інституту; затвердити назву господарства: «Дослідне господарство «Дніпро» Інституту зернового господарства УААН»; передати дослідному господарству «Дніпро» земельні угіддя та основні фонди, залишивши за Інститутом 300 га ріллі та основні виробничі фонди згідно з додатком до цього наказу.

Наказом Української академії аграрних наук від 21.12.1998 № 180 ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» передано земельні угіддя у кількості 4610 га.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.08.2020 № 1-13 ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, орієнтовною площею земельних ділянок 4934,5 га.

Згідно з довідкою ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» станом на 08.09.2020 у постійному користуванні ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» перебувало 3788,3509 га землі.

Згідно з листом начальника відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.08.2020 № 1321/104-20 у користуванні ДП «ДГ «Дніпро» ДУ ІЗК НААН» на 25.08.2020 перебувало 3788,3509 га.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.08.2020, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо інвентаризації земель ДП «ДГ «Дніпро» загальною площею 4 934,5 га, ДП «Дніпровський науково-дослідний та проєктний інститут землеустрою» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності (несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі) в користуванні ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (далі - технічна документація), за результатами якої здійснено формування 34 земельних ділянок загальною площею 3 204,7435 га.

Інформації щодо решти земель загальною площею 1 729,7565 га у технічній документації не відображено.

Таким чином, під час інвентаризації та формування зазначених земельних ділянок зі складу земель ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» необґрунтовано виключено частини відповідних земельних ділянок.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.10.2020 № 27-ІЗ затверджено технічну документацію щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» загальною площею 3204,7435 га.

Того самого дня, 22.10.2020, Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області видано накази про надання стороннім фізичним особам дозволів на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення у приватну власність у порядку безоплатної приватизації земельних ділянок фактично за рахунок земель, які перебували у постійному користуванні ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН», проте безпідставно не були включені у матеріали інвентаризації земель підприємства.

Надалі за рахунок цих земель було утворено 129 земельну ділянку загальною площею 239,3396 га, які було передано у приватну власність фізичних осіб згідно з пп. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України.

У межах кримінального провадження № 0000682 Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України 29.12.2023 складено висновок № КСЕ-19-22/15308 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, згідно з яким:

?земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0003, :02:010:0004, :02:010:0006, :02:010:0007, :02:010:0008, :02:010:0009, :02:010:0010, :02:010:0011, :02:010:0012, :02:013:0002, :02:013:0003, :02:013:0004, :02:013:0005, :02:013:0006, :02:013:0007, :02:013:0008, :02:013:0009, :02:013:0010, :02:013:0011, :02:014:0001, :02:014:0002, :02:014:0200:02:014:0004, :02:014:0005, :02:014:0006, :02:014:0007, :02:014:0008, :02:014:1008, :02:024:0001, :02:025:0001, :02:026:0001, :02:027:0001, :02:028:0001, :02:028:0002, :02:028:0003, :02:002:0008, :02:002:0009, :02:002:0011, :02:002:0017, :02:002:0019, :02:002:0020, :02:002:0021, :02:002:0022, :02:002:0024, :02:002:0025, :02:002:0026, :02:002:0027, :02:002:0028, :02:002:0031, :02:002:0032, :02:002:0033, :02:002:0034, :02:002:0035, :02:002:0036, :02:002:0037, :02:002:0038, :02:002:0039, :02:002:0040, :02:002:0041, :02:002:0042, :02:002:0043, :02:002:0044, :02:002:0045, :02:002:0047, :02:002:0048, :02:002:0049, :02:002:0051, :02:002:0053, :02:002:0057, :02:002:0058, :02:002:0059, :02:002:0061, :02:002:0063, :02:002:0064, :02:030:0005, :02:030:0006, :02:030:0007, :02:030:0008, :02:031:0003, :02:033:0005, :02:033:0006, :02:033:0007, :02:036:0001, :02:036:0006, :02:037:0011, :02:037:0012, :02:037:0014, :02:037:0015, :02:045:0003, :02:045:0004, :02:045:0005, :02:045:0006, :02:008:0005, :02:008:0006, :02:008:0007, :02:008:0008, :02:008:0009, :02:008:0010, :02:008:0011, :02:009:0001, :02:010:0013, :02:010:0014, :02:010:0015, :02:032:0005, :02:032:0006, :02:032:0024, :03:026:0005, :03:026:0003 :03:026:0002), :03:026:0004, :03:039:0002, :03:039:0003 на момент видачі наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про їх передачу у приватну власність, були розташовані у межах земель, щодо яких Науково-виробничому об`єднанню «Днепр» Новоолександрівською сільською радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів від 09.04.1994 № 24 видано державний акт на право постійного користування землею серія ДП, зареєстрований 09.04.1994 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 10;

?земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0054, :02:037:0016, :02:037:0017 на момент видачі наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про їх передачу у приватну валісність були розташовані у межах земель, щодо яких Науково-виробничому об`єднанню «Днепр» Новоолександрівською сільською радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів від 09.04.1994 № 24 видано державний акт на право постійного користування землею серія ДП, зареєстрований 09.04.1994 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, але на землях інших землекористувачів;

?земельна ділянка з кадастровим номером :02:037:0013 на момент видачі наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про їх передачу у приватну власність була розташована у межах земель, щодо яких Науково-виробничому об`єднанню «Днепр» Новоолександрівською сільською радою народних депутатів Дніпропетровського район Дніпропетровської області на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів від 09.04.1994 № 24 видано державний акт на право постійного користування землею серія ДП, зареєстрований 09.04.1994 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, але могла знаходитися на землях іншого землекористувача;

?земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0029, :02:002:0012, :02:002:0014, :02:002:0065, :02:002:0013, :02:002:0010, :02:002:0046, :02:002:0023, :02:002:0018, :02:002:0015, :02:002:0056 на момент видачі наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про їх передачу у приватну власність, були розташовані у межах земель, щодо яких Науково-виробничому об`єднанню «Днепр» Новоолександрівською сільською радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів від 09.04.1994 № 24 видано державний акт на право постійного користування землею серія ДП, зареєстрований 09.04.1994 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, але могли знаходитися повністю або частково на землях с. Дослідне;

?земельні ділянки з кадастровими номерами :02:036:0003, :02:036:0004 на момент видачі наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про їх передачу у приватну власність були розташовані у межах земель, щодо яких Науково-виробничому об`єднанню «Днепр» Новоолександрівською сільською радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів від 09.04.1994 № 24 видано державний акт на право постійного користування землею серія ДП, зареєстрований 09.04.1993 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, але могли знаходитися на землях іншого землекористувача.

Згодом державні кадастрові реєстратори відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснили несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі Державного земельного кадастру, а саме всупереч ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п.п. 69, 70, 73 - 75, 77, 87, 110, 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, п. 2 Тимчасового порядку взаємодії між державними кадастровими реєстраторами територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проєкту із запровадження принципу екстериторіальності в державній реєстрації земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 455, ігноруючи принцип випадковості (екстериторіальності), згідно з яким реєстрація земельних ділянок, розташованих у Дніпровському районі Дніпропетровської області, мала здійснюватися іншим територіальним органом Держгеокадастру, незаконно зареєстрували зазначені вище земельні ділянки, здійснивши у такий спосіб несанкціоновану зміну інформації, що містилася в Державному земельному кадастрі.

ОСОБА_9 та ОСОБА_11 23.07.2024 і ОСОБА_10 07.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

Матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 362 КК України, виділено в окреме провадження постановою прокурора від 14.05.2025. Виділеному кримінальному провадженню в Єдиному реєстрі досудових розслідувань присвоєно номер 0000512.

Таким чином, земельні ділянки, утворені фактично за рахунок земель, що перебували у постійному користуванні державного підприємства та безпідставно не увійшли до результатів інвентаризації, було передано у приватну власність фізичних осіб, які з 11.01.2021 по 03.04.2021 масово відчужили їх шляхом укладення договорів купівлі-продажу:

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Банк», , місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Аеродромна, будинок 18, власником та керівником якого є ОСОБА_12 . Зазначене підприємство зі статутним капіталом 1000,00 грн зареєстровано 11.01.2021 набуло в порядку купівлі-продажу 32 земельні ділянки (конкретний перелік земельних ділянок, підстав їх набуття та відчуження наведені в Додатку № 1 до цього клопотання);

- на користь громадянина ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_1 , який є засновником та директором ТОВ «Агро Банк», відчужено 30 земельних ділянок (конкретний перелік земельних ділянок, підстав їх набуття та відчуження наведені в Додатку № 2 до цього клопотання);

- на користь громадянина ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , відчужено 19 земельних ділянок (конкретний перелік земельних ділянок, підстав їх набуття та відчуження наведені в Додатку № 3 до цього клопотання);

- на користь громадянина ОСОБА_13 , РНОКПП НОМЕР_3 , відчужено 20 земельних ділянок (конкретний перелік земельних ділянок, підстав їх набуття та відчуження наведені в Додатку № 4 до цього клопотання);

- на користь громадянки ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_4 , відчужено 5 земельних ділянок (конкретний перелік земельних ділянок, підстав їх набуття та відчуження наведені в Додатку № 5 до цього клопотання).

Згідно з п. 4.5. статуту ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» вилучення земельних ділянок господарства (ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН») може здійснюватися лише за згодою Президії Академії відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з листом Національної академії аграрних наук України від 06.12.2021 № 10.2-12/433 земельні ділянки, які за період 2020 - 2021 були передані Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області у приватну власність третім особам незаконно з порушенням чинного законодавства України.

Листом від 28.12.2021 № 387 ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» повідомило Офіс Генерального прокурора, що протягом 2020 - 2021 років підприємство не відмовлялося від будь-яких земельних ділянок, в тому числі й загальною площею 583,6074 га.

Фактичне припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельними ділянками, не здійснювалося, жодне рішення з цього питання не ухвалювалося, земельні ділянки були фактично передані фізичним особам без припинення права постійного користування ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН».

Дії службових осіб Держгеокадастру, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, набувачів земельних ділянок та їхніх представників не могли бути наслідком випадкового збігу обставин і свідчать про узгодженість (координацію) таких дій.

Крім того, особи, на яких первинно були оформлені земельні ділянки, які не увійшли до результатів інвентаризації земель ДП «ДГ «Дніпро», допитані у кримінальному провадженні як свідки, показали, що підписали документи, необхідні для оформлення земельних ділянок, на прохання інших осіб за грошову винагороду.

Так, під час досудового розслідування допитано в якості свідків таких осіб:

- ОСОБА_15 , яка повідомила, що оформила на себе земельну ділянку на прохання знайомого ОСОБА_16 (син тогочасного керівника ДП ДГ «Дніпро»);

- ОСОБА_17 , який повідомив, що оформив та переоформив земельну ділянку за винагороду 600 грн;

- ОСОБА_18 , який повідомив, що оформив та переоформив земельну ділянку за винагороду 500 грн;

- ОСОБА_19 , яка повідомила, що оформила та переоформила земельну ділянка за винагороду 1000 грн;

- ОСОБА_20 , яка повідомила, що оформила та переоформила земельну ділянку за грошову винагороду.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_21 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер не пізніше 30.11.2020. Водночас земельна ділянка із кадастровим номером :02:002:0018 була передана у власність ОСОБА_21 вже після його смерті та реалізована останнім через довірену особу 23.02.2021 на користь ТОВ «Агро Банк».

Зазначені обставини однозначно вказують на цілеспрямовані дії невстановлених осіб із залученням підставних осіб, направлені на заволодіння земельними ділянками. Відповідно, існують обґрунтовані підстави вважати, що дії службових осіб Держгеокадастру, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН» містять ознаки кримінальних правопорушень у зв`язку з незаконним переданням громадянам у власність земель державної власності площею 239,2146 га.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 08.02.2022, а також ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2021, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22.12.2022, накладено арешт на вказані земельні ділянки із забороною розпорядження ними, проте без заборони користування.

Водночас у власності ТОВ «Агро Банк», ОСОБА_12 , а також інших набувачів немає сільськогосподарської техніки, що свідчить про накопичення земель за відсутності наміру здійснювати сільськогосподарську діяльність.

Наразі встановлено, що на частині зазначених земельних ділянок сільськогосподарська діяльність не ведеться, що вказує на набуття земельних ділянок без мети їх використання для провадження сільськогосподарської діяльності. Земельні ділянки перебувають у безхазяйному стані, захаращуються, заростають дикими рослинами, заходи, передбачені Законом України «Про охорону земель» не проводяться, що загрожує погіршенням родючих властивостей ґрунту.

Інша частина земельних ділянок наразі обробляється невстановленими особами. При цьому агрохімічні паспорти на земельні ділянки не оформлялися що є прямим порушенням Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.10.2011 № 536 (далі - Порядок).

В межах цього кримінального провадження постановою прокурора від 07.09.2021 зазначені земельні ділянки визнано речовими доказами, оскільки вони є об`єктом протиправного посягання, зберегли на собі сліди протиправної діяльності (їхні просторові параметри, цільове призначення, кадастрові номери є результатом дій, спрямованих на заволодіння цими ділянками).

Прокурор вказує, що для цілей кримінального провадження необхідно забезпечити збереження зазначених земельних ділянок в існуючій конфігурації з просторовими параметрами та кадастровими номерами, які існували на момент передання земельних ділянок у приватну власність. Зміна конфігурації, об`єднання, виділення земельних ділянок, присвоєння інших кадастрових номерів матиме наслідком втрату відповідними ділянками індивідуальних ознак, що ідентифікують об`єкти кримінально протиправних дій.

Крім того, користування земельними ділянками, незаконно вилученими з державної власності, пов`язане з такими ризиками:

?неконтрольоване (за відсутності агрохімічних паспортів) використання може призвести до ерозії ґрунтів, виснаження родючого шару, забруднення хімічними речовинами (пестицидами, добривами) або засмічення;

?неправильне внесення агрохімікатів може спричинити деградацію ґрунту, наприклад, його виснаження, засолення чи закислення;

?порушення екологічного балансу може негативно вплинути на прилеглі території, включаючи інші землі ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН»;

?неконтрольоване використання добрив і пестицидів через відсутність даних про стан ґрунту може призвести до забруднення ґрунтових і поверхневих вод, зокрема нітратами чи іншими хімічними сполуками;

?за відсутності заходів із підвищення родючості, передбачених ст. 35 Закону України «Про охорону земель», є ризик деградації ґрунтів, що в подальшому у разі повернення земель в державну власність потребуватиме значних витрат на їх відновлення;

?заростання бур`янами, чагарниками чи дрібноліссям може призвести до втрати сільськогосподарської цінності земель, що суперечить їхньому цільовому призначенню;

?можливе укладання договорів оренди чи інших угод щодо земельних ділянок із третіми особами створить додаткові правові обтяження, які перешкоджатимуть поверненню земель державі.

Земельні ділянки державної форми власності передані у приватну власність незаконно. Відповідно до листа НААН від 06.12.2021, їхнє відчуження відбулося з порушенням законодавства, без згоди Президії НААН та без припинення права постійного користування. Продовження використання цих земель приватними особами завдає шкоди державним інтересам та перешкоджає поверненню земель у державну власність.

Прокурор зазначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження наразі виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту земельних ділянок із їх передачею в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Вказане в сукупності послугувало підставою для звернення до слідчого судді з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник ТОВ «Агро Банк», ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість, так як наявні обставини щодо добросовісності набуття прав власності на майно не можуть бути залишені поза увагою у даній справі, оскільки саме ці обставини є однією з вагомих підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на нерухоме майно належне власникам, що має бути враховано слідчим суддею під час розгляду вказаного клопотання.

З огляду на зазначене, адвокати зазначили, що дії прокуратури направлені на втручання у право власності осіб на земельні ділянки, яке останні набули законним шляхом, а отже має місце порушення прав та інтересів ТОВ «АГРО БАНК» які підлягають захисту.

Інші володільці майна в судове засідання не з`явилися, про місце і час судового розгляду повідомлялися належним чином, заяв, клопотань до суду не надійшло.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали, клопотання слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000682 від 27.08.2020 за фактами неправомірного передання у приватну власність земель сільськогосподарського призначення, що перебували у постійному користуванні державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» (далі - ДП «ДГ «Дніпро» ІЗК НААН»), за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України.

В межах цього кримінального провадження постановою прокурора від 07.09.2021 зазначені земельні ділянки, арешт відносно яких прокурор ініціює, визнано речовими доказами, оскільки вони є об`єктом протиправного посягання, зберегли на собі сліди протиправної діяльності (їхні просторові параметри, цільове призначення, кадастрові номери є результатом дій, спрямованих на заволодіння цими ділянками).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Так, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Так, як на правову підставу арешту земельних ділянок, прокурор вказує, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Варто зауважити на тому, що навіть при наявності в матеріалах справи постанови про визнання речовими доказами земельних ділянок, остання не може слугувати безумовною підставою для накладення на нього арешту, адже, якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

В контексті вказаного варто зазначити, що, долучені до матеріалів клопотання постанови від 07.09.2021 та 23.04.2026 про визнання земельних ділянок речовим доказом, не містять чітко сформульованих мотивів їх прийняття та належного обґрунтування цих мотивів, як цього вимагають положення ч.5 ст.110 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що досудове розслідування триває майже 5 років, з яких, згідно долучених документів, 4 роки більшість вказаних земельних ділянок визнані речовими доказами.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшує ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи та їх аналіз в обгрунтування наявних ризиків, що залишаються, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Судовим розглядом встановлено та чого стороною обвинувачення не спростовано, що земельні ділянки, які являються предметом судового розгляду, були набуті нинішніми власниками на підставі укладених з фізичними особами договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Так, прокурором в судовому засіданні не доведено порушення в частині набуття права власності на вказані землі, а також те, що наявні порушення в частині цільового використання вказаними землями.

Згідно ст. 373 Цивільного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ст. 132 Земельного кодексу України, угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються.

Аналізуючи доводи клопотання прокурора вбачається, що воно не містить жодних відомостей про наявність порушень норм чинного законодавства в діях продавців земельних ділянок або покупців, в тому числі відсутні будь-які посилання на недобросовісність в діях вказаних осіб та інше.

Згідно договору купівлі -продажу, право власності кожного продавця перевірялось згідно державних реєстрів, продавцями було надано документи що посвідчують набуття ними права власності на землю з урахуванням положень ст. 121 Земельного кодексу України.

Згідно ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

На законодавчому рівні не передбачено жодних обмежень в користуванні, розпорядженні та володінні громадянами України земель сільськогосподарського призначення, за умови їх використання згідно цільового призначення.

Як вже зазначалось, досудове розслідування вже триває близько 5 років та жодних доказів, які б свідчили про порушення власниками цільового використання землі або погіршення родючого шару, або притягнення його з даного приводу до відповідальності - не має.

Таким чином, твердження прокурора про те, що користування вказаними землями може привести до неконтрольованого використання ґрунтів, виснаження родючості, засмічення та інше, є необґрунтованими.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Згідно частини 6 статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Частиною 7 статті 100 КПК України передбачено, що у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

При вирішенні питання про арешт, майна слідчий суддя, суд повинен серед іншого враховувати: a) правову підставу для арешту майна; b) відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); с) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;d) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).

Відповідно до вимог статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 79 Земельного кодексу України, передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно кожна окрема земельна ділянка є окремо визначеним об`єктом нерухомого майна, а відповідно є окремим активом у розмінні вимог ч. 6 ст. 100 КПК.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи доводи представників власників земельних ділянок, під час розгляду встановлено,що вартість жодної земельної ділянки не перевищує понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відповідно жодна земельна ділянка не може бути передана в управління в порядку та у спосіб визначений ст. 100 КПК України.

Невідповідність зазначеного майна ознакам майна, яке може бути передане в управління в частині вартості вказаного майна є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Окрім цього, приписами статті 100 КПК України визначено, що метою такої передачі є забезпечення збереження речових доказів або збереження їхньої економічної вартості.

При цьому, стороною обвинувачення жодним чином не підтверджено, що власниками майна не забезпечено його збереження чи економічну вартість. Більше того, позиція сторони обвинувачення полягає фактично у безпідставному позбавленні власника належного йому нерухомого майна, що є порушенням визначеного конституцією права власності.

Суд приймає до уваги, що накладення арешту на власність особи, яка не має статусу підозрюваного чи обвинувачуваного/ юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації цього майна не допускається.

Отже, всупереч доводам прокурора, фактичні обставини свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт, і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням кримінального провадження.

В даному випадку, при дослідженні матеріалів клопотання та доданих до нього доказів, слідчим суддею не встановлено та стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які б свідчили про підстави для арешту майна та відповідно передаччі їх управління, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Разом з тим, звертаю увагу, що при написанні повного тексту судового рішення, слідчим суддею виявлено описку, у резолютивній частині короткого тексту ухвали слідчого судді при зазначенні особи яка звернулась із клопотанням та номеру кримінального провадження, а саме «прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_22 про накладення арешту на майно в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023», а відтак вважаю за необхідне вказану описку виправити та в повному тексті в резолютивній частині зазначити вірно.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000682.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_23