Дата документу 28.05.2025
Провадження № 1-кп/334/244/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001697 від 21.08.2023 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, який не має на утримання неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2023 року ОСОБА_6 знаходячись за місцем свого мекання за адресою: АДРЕСА_1 , та у нього виникло бажання спрямоване на неправдиве повідомлення про підготовку вибуху Запорізького районного управління поліції, розташованого в будинку 191 по пр. Соборному в м. Запоріжжя.

Після чого, ОСОБА_6 перебуваючи у стані неосудності, у зв`язку з хронічним психічним розладом у вигляді легкого розладу особистості внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу, не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та не маючи змоги керувати ними, не передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, 20.08.2023 року о 15 год. 51 хв. з мобільного телефону марки «ZTE», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку «лайфселл» НОМЕР_3 здійснив виклик до служби «102» та в усній формі повідомив неправдиву інформацію про те що він має 40 гранат, якими підірве Запорізьке районне управління поліції ГУНП в Запорізькій області, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191.

В результаті неправдивого повідомлення ОСОБА_6 про підрив Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191, для відвернення можливої загрози вибуху та евакуації населення, було залучено особовий склад Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та вибухово технічного управління ГУНП в Запорізькій області.

20.08.2023 року з 18 год. 36 хв. до 19 год. 16 хв., при виїзді вибухово технічного управління ГУНП в Запорізькій області вибухонебезпечних предметів за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено, факт підготовки вибуху не підтвердився.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано як суспільне небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, а саме: завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, де об`єктом неправдивого повідомлення стали будівлі, що забезпечують діяльність органів державної влади.

Доказами вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, є пояснення особи, стосовно якої розглядається клопотання, письмові докази, надані прокурором та дослідженні в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 20.08.2023 року з фототаблицями до нього;

- акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 20.08.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вибухонебезпечних предметів та речовин не виявлено;

- акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 20.08.2023 року за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191, в ході якого вибухонебезпечних предметів та речовин не виявлено;

- протоколом оглядом від 11.09.2023 року з відеозаписами до нього з боді-камер співробітників СОГ, які використовувалися під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ; та копією аудіозапису архіватору мовленнєвої інформації за повідомленням, яке 20.08.2023 року надійшло до відділу служби «102», які були досліджені у судовому засіданні.

- протоколом обшуку від 29.08.2023 року, проведеного на підставі слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2023 року, в ході якого було вилучено коробку з-під мобільного телефону «ZTE Blade L210», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , стартовий пакет оператора мобільного «лайфселл» з платиковою карткою НОМЕР_4 .

- висновком експерта №СЕ-19/104-23/34178-ВЗ від 20.10.2023 року, відповідно до якого голос і мовлення особи у фонограмі розмови, зафіксованій у файлі з іменем «2023-08-30 17.16.28.mpeg» на наданому на дослідження USB-флеш накопичувачі, яке позначено умовним індексом «особа» і наданому Протоколі огляду від 11.09.2023 року на 6 арк., належить громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- висновком судово психіатричного експерта №356 від 23.10.2023 року. відповідно до висновків якого, ОСОБА_6 у період інкримінованого йому правопорушення виявляв ознаки тимчасового хворобливого стану у вигляді делірію, що виник на тлі органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу (судинного за рахунок гіпертонічної хвороби, посттравматичного за рахунок контузії, токсичного за рахунок екзогенної інтоксикації обумовленої захворюванням pancraes). Отже. у період інкримінованого йому правопорушення він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкого розладу особистості внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу (судинного за рахунок гіпертонічної хвороби, посттравматичного за рахунок контузії, токсичного за рахунок екзогенної інтоксикації обумовленої захворюванням pancraes) з діліріозними станами по анамнезу. За своїм психічним станом в цей час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними, але враховуючи, що легкий розлад особистості внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу є хронічним психічним розладом, який обумовив тимчасовий хворобливий стан психічної діяльності у вигляді делірію для покращення та стабілізації стану здоров`я основного психічного розладу, попередження виникнення психотичних психічних розладів та запобігання подальших суспільно небезпечних діянь, ОСОБА_6 потребує застосування заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка ОСОБА_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . У жовтні 2023 року до неї приходили двоє поліцейських, питали про ОСОБА_6 , у слідчих діях вона участі не приймала, щодо події нічого не знає. ОСОБА_6 може охарактеризувати як гарну людину, завжди допомагає з ремонтом у під`їзді, кошти на утримання будинку надає вчасно, конфліктних ситуацій не було.

Від допиту інших свідків прокурор відмовився у судовому засіданні.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, пояснив, що у січні 2023 року отримав документи щодо стягнення з нього боргу на загальну суму 270 000,00 грн, вирішив, що вказані документи підроблені, він поїде до поліції та все владнається. До цього в нього були добрі відносини з поліцією. але потім усе змінилося. Він написав заяву в поліцію, але не встиг доїхати додому, як отримав дзвінок з погрозами від поліції. Півроку йому треба було боротися, щоб цей борг скасувати, ходити по судам. Якщо він приймає ліки, які виписав психіатр, то він стає млявим, сонливим, стан як «овоч», а в такому стані він не міг боротися з боргом. Йому було необхідно розібратися з проблемою, тому він перестав приймати ліки. У той день його стан здоров`я різко погіршився, підвищився тиск, він викликав швидку допомогу, але вона не приїхала, оскільки за такими показами не виїжджають. Що відбувалося далі не пам`ятає, останній спогад це виклик швидкої. Події на відеозаписі з бодікамер не пам`ятає. Після цього він почав приймати ліки у нормальному об`ємі, звернувся до лікаря, пройшов лікування стаціонарно, наразі стан здоров`я покращився. Він регулярно відвідує лікаря, приймає ліки, розуміє, що потребує постійного лікування. У нього декілька хронічних хвороб, які потребують постійного лікування, має 3групу інвалідності, усі захворювання пов`язані з захистом Батьківщини. З 2014 року був військовослужбовцем, приймав участь у бойових діях на Луганському напрямку. Після важкої контузії у 2019 році на фоні проблем з серцем, почалися проблеми психічного характеру, лікар у госпіталі порадив звернутися до психіатра. Він самостійно з 2019 року лікується у психіатра, тому вважає, що примусове лікування йому не потрібно, бо він добровільно лікується та приймає ліки. Щодо аудиозапису виклику на «102», вважає, що це його голос на запису, проте невідома особа змонтувала цей запис з окремих уривків його розмов, щоб зміст вказаного аудіозапису набув неправильного змісту.

Захисник вказав, що прокурором не зібрано достатньо доказів, щоб стверджувати про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України. Психічний стан ОСОБА_6 є наслідком різних хвороб, у тому числі важкої контузії, отриманої під час виконання бойового завдання на Луганському напрямку у 2018 році. Його психічна хвороба хронічна, потребує постійного лікування та регулярного прийому ліків. Просить звернути увагу, що 20.08.2023 року ОСОБА_6 викликав швидку допомогу, проте на виклик ніхто не приїхав. При цьому ОСОБА_6 самостійно звертається до лікаря психіатра за медичною допомогою, у вересні 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні, після цього регулярно відвідує лікаря психіатра, приймає ліки в дозуванні, вказаному лікарем. Вказані обставини свідчать, що ОСОБА_6 не потребує примусового лікування, оскільки лікується добровільно.

Судом встановлено, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України, а саме: завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, де об`єктом неправдивого повідомлення стали будівлі, що забезпечують діяльність органів державної влади,яке ставиться у провину ОСОБА_6 мало місце та вчинено саме ним.

Аудиозапис виклику на лінію «102», висновок експертизи від 20.10.2023 року, запис з бодікамер співробітників поліції при проведені огляду місця події 20.08.2023 року на думку суду, беззаперечно свідчать про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Вид медичних заходів вирішується судом відповідно до ч.1 ст. 94 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Твердження сторони захисту щодо проходження лікування ОСОБА_6 у добровільному порядку не є підставою для відмову у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому суд звертає увагу, що до лікаря психіатра ОСОБА_6 звернувся вперше у 2019 році, після чого регулярно звертався за медичною допомогою, приймав призначені психіатром ліки. У січні 2023 року ОСОБА_6 з особистих мотивів ( «необхідності боротися за свої права»), прийнято свідоме рішення про відмову від прийому ліків, призначених психіатром. Події 20.08.2023 року ОСОБА_6 не пам`ятає, але вважає що вони могли бути наслідком не вживання ліків протягом останніх восьми місяців, тобто з січня 2023 року. 05.09.2023 року він знову самостійно звернувся до лікаря психіатра з метою лікування, отримав направлення на стаціонарне лікування. З 07.09.2023 року по 15.09.2023 року перебував на лікування КНП «ОКЗ НПД» ЗОР з діагнозом «органічно емоціно-лабільний розлад» виписаний за порушення режиму (самостійно залишив відділення). Після цього був оглянутий лікарем психіатром 23.10.2023 року, 27.12.2023 року, 05.03.2024 року (довідка №1159-днв від 07.03.2024 року КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги»).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №356, ОСОБА_6 потребує примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку з метою покращення та стабілізації стану здоров`я основного психічного розладу, попередження виникнення психотичних психічних розладів та запобігання подальших суспільно небезпечних діянь.

Хоча згідно вказаного висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_6 може на теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними, проте враховуючи, що легкий розлад особистості внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу є хронічним психічним розладом, він обумовив тимчасовий хворобливий стан психічної діяльності у вигляді делірію. Саме перебування у тимчасовому хворобливому стані у вигляді делірію, під час вчинення інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, тому відповідно до ст. 94 КК України.

Питання щодо речових доказів належить вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, судом розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, відсутні підстави передбачені ч. 2 ст. 124 КПК України для стягнення витрат на залучення експерта, заявлені прокурором.

Керуючись статтями 512-513 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази: коробку з-під мобільного телефону «ZTE Blade L210», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , стартовий пакет оператора мобільного «лайфселл» з пластиковою карткою НОМЕР_4 , які зберігаються у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути за належністю ОСОБА_6 .

Речові докази: диск з аудіозаписом з назвою «2023-08-30 17.16.28», диск з відеозаписами з назвою «відео з боді камер опм 20.08.2023» залишити в матеріалах справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1