Справа №639/2679/25
Провадження №1-кп/639/278/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003471 від 12.03.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді гранатометника 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у військовому званні «молодший сержант», перебуваючи на посаді гранатометника 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 49, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 12.03.2025 приблизно о 10 год. 30 хв., знаходячись на території пункту тимчасової дислокації НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, перебуваючи у строю, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки командира 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 від 11.03.2025 №03/75, а саме: у складі зведеного відділення у кількості 4 військовослужбовців 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , з 11.00 12.03.2025 здійснити переміщення в зону виконання бойових завдань та до 16.00 12.03.2025 зосередитись в районі АДРЕСА_3 , з 22.00 12.03.2025 здійснити заняття ПВ «КАРА» з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади, яке було видане уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також, ґрунтувалося на законі, за змістом не суперечило чинному законодавству та не пов`язано з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальникавчиненого в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 402 КК України визнав в повному обсязі, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони встановлені судом. Пояснив, що дійсно не виконав бойове розпорядження, оскільки вважав, що існує реальна небезпека життю та здоров`ю, як його особисто, так і інших військовослужбовців. Просив суворо не карати.

Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працює, є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, а також готовність обвинуваченого продовжити військову службу.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали, а також те, що протиправне діяння обвинуваченого не носило систематичний характер.

Суд також враховує, що командир військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою щодо можливість обрання військовослужбовцю ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та надати йому можливість продовжити несення служби, із застосуванням положень ст. 58 КК України. При цьому у заяві зазначено, що ОСОБА_6 звернувся до вказаної військової частини та йому було запропоновано посаду командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецької роти 9 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частити НОМЕР_3 оперативного командування «Північ», ШПК «молодший сержант», ВОС 879.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, його критичне ставлення до скоєного, позицію командира військової частини НОМЕР_3 , де буде проходжити військову службу обвинувачений, який просив застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 58 КК України, суд вважає наявними підстави для застосування ст.. 69 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання нижчого від найнижчої межі, ніж зазначено у санкції ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.58 КК України, а також із заміною покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 в дохід держави.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

12.03.2025 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КК України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 13.03.2025 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 60 560,00 грн.

17.03.2025 ОСОБА_6 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Довідкою ТУ ДСА у Харківській області підтверджено, що кошти у загальній сумі 60 560,00 грн. надійшли на депозитний рахунок територіального управління з призначенням платежу «Сплата Застави згідно ухвали Московського районного суду м. Харкова від 13.03.2025 у справі №643/309/25 (провадження №1-кс/643/1332/25) стосовно ОСОБА_6 від ОСОБА_9 ».

Відповідно до абз.3 ч.4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_6 виконав покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.. 182 КПК України а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді застави до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід підлягає скасуванню.

Також ОСОБА_6 у строк відбування покарання зараховується строк його попереднього ув`язнення з 12.03.2025 по 17.03.2025 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 58 Кримінального кодексу України замінити ОСОБА_6 призначене покарання у виді 2 років позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 10% (десяти відсотків) із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 в дохід держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.03.2025 по 17.03.2025 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід скасувати.

Після набрання вироком законної сили, заставу в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., внесену 17.03.2025 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 13.03.2025 у справі №643/398/25 (провадження №1-кс/643/1332/25) повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Речовий доказ оптичний диск CD-R з відеофайлом - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1