Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6360/25
Провадження № 1-кп/644/759/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 р. м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004808 від 07.04.2025, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Куп`янськ Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та обіймає посаду сержанта із матеріального забезпечення - начальника відділення забезпечення прикордонної застави реактивних систем залпового вогню прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні «штаб-сержант», не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Штаб-сержант ОСОБА_4 перебуваючи на посаді сержанта із матеріального забезпечення - начальник відділення забезпечення прикордонної застави реактивних систем залпового вогню прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, в порушення ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 20.03.2025 о 17 год. 00 хв. знаходячись за місцем тимчасової дислокації третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону в населеному пункті АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ першого заступника начальника третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_6 щодо вибуття до району виконання завдань з метою зайняти ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_3» для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Своїми діями штаб-сержант ОСОБА_4 , підірвав боєготовність та боєздатність третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, тобто, непокору - відкриту відмову виконати наказ начальника вчиненого в умовах воєнного стану.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав повністю, а також визнав обставини, що викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що злочин стався внаслідок непорозуміння. Його не відстороняли від виконання військових обов`язків, він продовжує нести службу, бажає в подальшому захищати Україну та її народ від загарбників. Він щиро кається у вчиненому, він зробив для себе висновки. Він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, надав правдиві показання, описав обставини правопорушення під час досудового розслідування.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор і захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, а судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним продовження дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, врахувавши визнання обвинуваченим всіх обставин, які викладені у обвинувальному акті, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується начальником прикордонної застави за місцем служби, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, не має судимостей, вину визнав, має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, має статус учасника бойових дій та нагороди за 15 років сумлінної служби, мужність в охороні державного кордону та з приводу незламності героїв російсько-української війни.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, суд не знаходить.

На підставі викладених обставин, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням частини 1 статті 69 КК України.

Застосування частини 1 статті 69 КК України під час призначення покарання за інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення суд вбачає можливим та необхідним з огляду на щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю ним кримінального правопорушення. Ці обставини свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого правопорушення.

Крім того, враховуючи обставини справи та особу засудженого-військовослужбовця, який має досвід участі у бойових діях та продовжує захищати країну в період збройної агресії російської федерації, на підставі статті 58 КК України суд вважає за можливе замість покарання у виді позбавлення волі, яке визначено судом із застосуванням статті 69 КК України на строк один рік, призначити обвинуваченому покарання у виді службового обмеження на той самий строк.

З огляду на продовження воєнного стану в Україні та у зв`язку з підвищеною потребою держави у військовослужбовцях, саме таке покарання надасть можливість обвинуваченому продовжувати проходження військової служби та шляхом відрахування в дохід держави частини його грошового забезпечення матиме більшу суспільну користь.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід в даному кримінальному провадженні застосовано у виді застави і суд визначив обвинуваченому покарання, яке не пов`язано з обмеженням чи позбавленням волі, то суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у виді застави та повернути на підставі ч. 11 ст. 182 КК України заставодавцю ОСОБА_7 суму застави з відповідного рахунку.

Судові витрати у справі відсутні. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням 10 (десяти) відсотків в дохід держави із суми його грошового забезпечення.

Скасувати запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді застави, який був застосований до нього на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26.05.2025.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області повернути заставу ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , на його рахунок у АТ КБ «Приватбанк» IBAN НОМЕР_3 у розмірі 151400 грн., яка була внесена 26.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26.05.2025у справі № 643/8196/25 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області UA0006674.

Речовий доказ - оптичний диск, який надано разом з повідомленням начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДПС України, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_8