Справа №766/4707/24
н/п 1-кп/766/1092/25
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

23.06.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9

ОСОБА_10

під час відкритого судового засідання в залі суду м. Херсона, проведеного в режимі відеоконференції з Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор», з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 03.07.2023 за №40001385 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (суддя ОСОБА_1 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2023 відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», який востаннє було продовжено ухвалою суду від 08.05.2025 строком до 06.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2023 відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», який востаннє було продовжено ухвалою суду від 08.05.2025 строком до 06.07.2025.

І. Доводи клопотання сторони обвинувачення

Так прокурором під час судового засідання було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на обґрунтування яких зазначено про наявність ризику переховування обвинувачених від суду, а також можливість впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки їх допит не розпочато. Крім того вважає, що обвинувачені зможуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи кількість епізодів інкримінованих протиправних дій, а також наявність судимостей за попередніми вироками.

Обґрунтовуючи клопотання щодо продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді «застави», прокурор зазначив про існування таких ризиків як переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків, а також можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

ІІ. Доводи сторони захисту

Захисник ОСОБА_10 заперечила щодо клопотання прокурора відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів на обґрунтування заявлених ризиків. Звернулась до суду з клопотанням, в якому просила застосувати інший більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт, який на її переконання може забезпечити належну поведінку кожного з обвинувачених. Наполягала на тому, що стан їх здоров`я потребує постійного медичного нагляду, чого не можливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали позицію захисника, просили відмовити у запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, врахувати стан їх здоров`я, який в умовах слідчого ізолятора постійно погіршується.

ІІІ. Оцінка та висновки суду

Судом клопотання сторони обвинувачення щодо продовження покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу в виді застави щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вирішувалось, оскільки строк дії відповідних обов`язків сплив до вирішення питання щодо його продовження, тоді як суд позбавлений права самостійно застосовувати запобіжний захід, як і вирішувати питання щодо обов`язків обвинувачених за відсутності запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обраних раніше запобіжних заходів.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України). Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються серед іншого і у вчиненні особливо тяжких злочинів за санкцією яких можливе призначення покарання безальтернативно у вигляді «позбавлення волі» строком до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування обвинувачених від суду;

- ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинувачених: 1) переховування від суду. Так, останні підозрюються у вчиненні ряду злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, за санкцією одного з яких, а саме: ч. 3 ст. 307 КК України, якиц є особливо України, який є особливо тяжким злочином, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочинів КК України виключає. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо наявних міцних соціальних зв`язків всіх обвинувачених, що могло би гарантувати присутність обвинувачених в межах м. Херсона. Наведене створює обґрунтовані побоювання, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у разі обрання відносно них запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, зможуть переховуватись від суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні; 2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику суд бере до уваги той факт, що судовий розгляд перебуває на початковому етапі, тому суду потрібно буде допитати ряд свідків для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні. Анкетні дані допитаних під час досудового розслідування свідки обвинувачем відомі, що не виключає можливість їх подальшого спілкування, за наслідками якого останні можуть змінити свої покази на користь обвинувачених. При оцінці існування цього ризику суд також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України); 3) ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Обґрунтованим вважає суд і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані, офіційних джерел доходу не мають. Причинами протиправних дій стало бажання отримати матеріальну вигоду, що викликає обґрунтовані побоювання щодо продовження вчинення протиправних дій в майбутньому. З урахуванням характеру інкримінованих їм кримінальних правопорушень суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо відсутності жодних стримуючих факторів, які б могли у достатній мірі запобігти продовженню протиправної діяльності, однією з цілей якої було отримання прибутку.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_7 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі і вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Крім того обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-нарколога як наркозалежна особа; відсутність належних відомостей про міцність соціальних зв`язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків обвинуваченого; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Надані ж суду матеріали щодо стану здоров`я ОСОБА_7 висновків суду не спростовують, оскільки не свідчать про те, що обвинувачений потребує медичної допомоги та обстеження, яке може бути забезпечено лише поза умовами слідчого ізолятору.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_8 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; репутацію обвинуваченої; відсутність жодних відомостей про міцність соціальних зв?язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків обвинуваченою; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченої, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченої під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що її здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Надані ж суду матеріали щодо стану здоров`я ОСОБА_8 висновків суду не спростовують, оскільки не свідчать про те, що обвинувачена потребує медичної допомоги та обстеження, яке може бути забезпечено лише поза умовами слідчого ізолятору.

Враховуючи викладене, обставини, на які посилається захисник та обвинувачені не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому підстав для задоволення клопотання захисника на даному етапі кримінального провадження не вбачається.

Отже, запобіжні заходи були обґрунтовано застосовані з урахуванням даних про особи обвинувачених, тяжкості злочинів, які їм інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 181-183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжних заходів і не перестали існувати, а тому застосування до останніх більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам їх можливого впливу на свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.

* Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, на 60 днів

до «21» серпня 2025 року включно.

* Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, на 60 днів

до «21» серпня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_11