Справа № 539/1409/25
Провадження № 1-кп/539/174/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження № 0000021, внесене 21 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черевки Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого продавцем-консультантом ФОП ОСОБА_9 , учасника бойових дій, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 12.01.2025 приблизно о 00 год.30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому керуючи технічно-справним автомобілем « Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Олександрівській в м. Лубни Полтавської області в напрямку виїзду із міста поблизу електроопори №46, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001( далі Правила дорожнього руху), які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, не впорався із керуванням автомобіля, змінив напрямок його руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу для руху та допустив зіткнення з автомобілем « Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, прямолінійно.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля « Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №12 від 25.02.2025 отримала тілесні ушкодження: закритий перелом лівої променевої кістки у типовому місці без зміщення відламків, закритий перелом основи проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті без зміщення відламків, синці верхньої третини лівого плеча, грудної клітки зліва, лівої поперекової ділянки, правого та лівого колінного суглобу, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Таким чиним, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду 02.07.2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286-1 КК України. ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України з урахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення- щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину та дружину, особу з інвалідністю 2 групи, офіційно працює, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені та зрозумілі обвинуваченому та потерпілій і передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України.

В суді потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 підтвердили, що угода про примирення між ними укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Представник потерпілої ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні просили затвердити угоду та застосувати ст. 69 КК України.

Суд проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого та потерпілої її представника, думку прокурора, захисника, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченої обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, визначене ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнає. Встановлено, що укладення угоди між сторонами про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого який щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, відсутність обтяжуючих обставин.

Є підстави для застосування ст. 69 КК України, оскільки наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який має на утриманні малолітню дитину та дружину, особу з інвалідністю 2 групи, офіційно працює, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, нагороджений нагрудним знаком « Золотий Хрест» раніше до кримінальної відповідальності не притягався суд, вважає за необхідне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, оскільки обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, шкоду відшкодував у повному обсязі, виключно позитивно характеризується за місцем роботи, проживання та проходження служби в ЗСУ.

Таким чином, умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпіла, при призначенні основного покарання визначена з застосуванням ст. 69 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити, укладену 02.07.2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , угоду про примирення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення: судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/117-25/2663-ІТ від 19.02.2025 в сумі 1591,80 грн.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/117-25/2665-ІТ від 19.02.2025 в сумі 1591,80 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/117-25/2661-ІТ від 17.02.2025 в сумі 1591,80 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/117-25/2656-ІТ від 20.02.2025 в сумі 1591,80 грн.; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-25/4421-ІТ від 25.02.2025 в сумі 3183,60 грн., а всього 9550,80 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят грн.80 коп.)

Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.01. 2025 року, змінений ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2025 року, на автомобіль «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 - після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази:

Автомобіль « Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тримання транспортних засобів за адресою: м. Лубни, вул. Київська, 2 повернути ОСОБА_6 .

Автомобіль « Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 вважати повернутим ОСОБА_4

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6 чи ч. 7 ст. 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1