ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2291/25 Провадження№ 1-кп/636/1029/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000160 від 10 лютого 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наумівка Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, обіймаючого посаду старшого водія машиніста заправної машини 2 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу підвозу ПММ 1 автомобільної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.1 ст.369 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення за встановлених, в судовому засіданні, обставин.

Так, ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2022 № 146, зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та в подальшому призначено на посаду - старшим водієм-машиністом заправної машини 2 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу підвозу ПММ 1 автомобільної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення, ВОС 790702 А. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2024 № 204 увільнено від займаних посад і призначено на посаду водія автомобільного відділення підрозділу матеріально-технічних засобів 1 автомобільного взводу роти логістики військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. 68 Конституції України, ОСОБА_4 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до співслужбовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності.

Так, ОСОБА_4 після отримання підробленого бланка посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0541, від 31.05.2023, дійсне до 31.05.2053, з відкритою категорією «А,В, С1, С», на власне ім`я, та усвідомлюючи, що він порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», почав свідомо використовувати завідомо підроблений документ - бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0541, від 31.05.2023, дійсне до 31.05.2053, з відкритою категорією «А,В, С1, С», на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.

10 лютого 2025 року, близько 06 год 46 хв., ОСОБА_4 , рухаючись автомобілем марки марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_3 за адресою: Харківська область, Чугуївський район, вул. Харківська, 2А, (автодорога сполученням «Київ-Харків-Довжанський», 547 км.), на блок посту «ДІМ», був зупинений співробітниками поліції, на підставі ст. ст. 31, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час перевірки документів ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений документ - бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0541, від 31.05.2023, дійсне до 31.05.2053, з відкритою категорією «А,В, С1, С», на власне ім`я.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-25/3687-ДД від 13 лютого 2025 року, зазначений бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий 31.05.2023 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника-України.

В подальшому, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що допустив порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, а працівники поліції є службовими особами, уповноваженими на складання протоколів та постанов про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та розгляду справ про адміністративні правопорушення, розуміючи незаконність своїх дій та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, в момент виконання покладених на майора поліції ОСОБА_5 службових обов`язків, діючи умисно, з метою уникнення вищевказаної адміністративної відповідальності, запропонував працівнику поліції грошові кошти в сумі 20000 гривень, після чого, майор поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відразу повідомили про пропозицію їм неправомірної вигоди ОСОБА_4 правоохоронні органи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 4 ст. 358 та ч.1 ст. 369 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив злочини, які йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу вчинення злочинів, підтвердивши правильність викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному щиро каявся.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документа. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних злочинів, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений надавав органам досудового розслідування всіляку допомогу у встановленні невідомих їм обставин справи і визнає ці обставини, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 виключно позитивно характеризується за місцем несення служби, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 26 червня 2023 року, станом на зараз бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до кримінального проступку та нетяжкого злочину, особу винного, який має постійне місце проживання, ту обставину, що обвинувачений є вільним від хворобливих звичок, які становлять небезпеку для оточення; його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та вказує на достатньо високий рівень соціалізації ОСОБА_4 та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєних кримінальних правопорушень та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 385 та ч.1 ст.369 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3687-ДД від 13 лютого 2025 року у розмірі 2 387 грн 70 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2025 року на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серія НОМЕР_2 , видане 31.05.2023 ТСЦ 0541, категорії «А, В, СІ, С» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке поміщено до сейф пакету PSP 1440033, на якому зроблені пояснювальні написи та підписи учасників слідчої дії підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання прокурора, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- диск типу СD-R «Axent» 700 МВ 80min 52x, сріблястого кольору, в пам`яті даного диску знаходяться один файл: «HY06391__0005» 10.02.2025 07:00, формат файлу «AVI», який поміщено до паперового конверту білого кольору з пояснювальним написом - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- предмет зовні схожий на посвідчення водія на імя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_2 , видане 31.05.2023 ТСЦ 0541, категорії «А,В,С1,С», який поміщено до сейф пакету PSP 1440033 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3687-ДД від 13 лютого 2025 року у розмірі 2 387 грн 70 коп. на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2025 року на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серія НОМЕР_2 , видане 31.05.2023 ТСЦ 0541, категорії «А, В, СІ, С» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке поміщено до сейф пакету PSP 1440033 на якому зроблені пояснювальні написи та підписи учасників слідчої дії скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1