Справа № 308/8414/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2025 року м. Ужгород
Слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у невстановлений час, але не пізніше 15.05.2025 у невстановленому місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей, з метою їх сексуальної експлуатації, заздалегідь знаючи та розуміючи, що вказані дії є незаконними та несуть за собою кримінальну відповідальність, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні осіб жіночої статі на території Закарпатської області, їх переміщенні за кордон до Чеської Республіки, з метою сексуальної експлуатації у формі надання сексуальних послуг, за що отримували грошову винагороду.
Так, 15.05.2025 близько 20:00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізовуючи умисел, направлений на вербування людини, вчинене з метою експлуатації, по телефону запропонувала ОСОБА_6 високооплачувану роботу за кордоном.
В подальшому, 17.05.2025 близько 20:30 год. ОСОБА_5 реалізовуючи свій умисел направлений на вербування, в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , здійснювала переконання щодо доцільності та вигідності заняття проституцією на території Чеської Республіки, гарантувала гідні умови проживання, харчування, дотримання прав та інтересів, їх охорону та високу заробітню плату, а також переконала останню прибути 21.05.2025 в м. Ужгород, Закарпатської області для здійснення подальших необхідних дій щодо працевлаштування в сфері надання послуг сексуального характеру поза межами території України.
Після чого, 21.05.2025 ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 прибула в місто Ужгород, Закарпатської області, про що повідомила останній, та отримала вказівку надіслати особисті фотографії та відеозаписи, заповнити анкету про справжнє ім`я, ескорт ім`я, вік, зріст, розмір грудей, колір волосся, очей, заробіток за годину, місце вильоту, дату вильоту, перелік сексуальних послуг, володіння мовами, відомості про документи, що надають можливість виїзду закаордон тощо, після чого, ОСОБА_5 , отримавши вище вказану інформацію домовилась з ОСОБА_7 про особисту зустріч.
Після чого, 21.05.2025 близько 23:00 ОСОБА_5 продовжуючи свій умисел направлений на вербування, зустрілася за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_8 та третьою особою жіночої статі ОСОБА_9 , яка також прибула за вказаною адресою з метою працевлаштування в сфері надання послуг сексуального характеру, де надала вказівку ОСОБА_7 та ОСОБА_9 роздягнутись та почала здійснювати фотознімки останніх, та в подальшому почала розпитувати про наявність в ОСОБА_7 досвіду роботи в сфері надання сексуальних послуг, після чого продовжила надавати поради та роз`яснення щодо здійснення послуг сексуального характеру, а також надалі запевняти останню щодо доцільності та прибутковості заняття вказаним видом діяльності.
Після чого, 22.05.2025 близько 00:30 год. ОСОБА_5 написала ОСОБА_7 повідомлення, а саме надала вказівку останній надіслати їй особисті фотографії та відеозаписи з демонструванням на папері визначених комбінацій з цифр та символів для проходження верифікації.
В подальшому, 22.05.2025 близько 12:00 год. ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 надіслала останній особисті фотографії та відеозаписи, після чого ОСОБА_5 надіслала інформацію щодо дати заїзду та адреси проживання в Чеській Республіці.
В подальшому, 22.05.2025 близько 16:00 год. ОСОБА_7 поїхала в напрямку залізничного вокзалу, що знаходиться в місті Чоп, Ужгородського району Закарпатської області, після чого близько 17:00 год. цього ж дня останній працівниками Державної прикордонної служби було відмовлено в перетині державного кордону України на виїзд за межі території України в результаті чого ОСОБА_5 домовилась з ОСОБА_7 надалі продовжити контактувати щодо працевлаштування в сфері надання сексуальних послуг.
Окрім цього встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений час, але не пізніше 30.05.2025 року у невстановленому місці, діючи повторно, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей, з метою їх сексуальної експлуатації, заздалегідь знаючи та розуміючи, що вказані дії є незаконними та несуть за собою кримінальну відповідальність, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступила у попередню змову з іншими невстановленими особами, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні осіб жіночої статі на території Закарпатської області, їх переміщенні за кордон до Чеської Республіки, з метою сексуальної експлуатації у формі надання сексуальних послуг, за що отримували грошову винагороду.
Так, 30.05.2025 близько 18:00 год. ОСОБА_10 , діючи умисно за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізовуючи умисел, направлений на вербування людини, вчинене з метою експлуатації, в смс-повідомленнях через месенджер WhatsApp запропонувала ОСОБА_11 високооплачувану роботу за кордоном.
В подальшому, 31.05.2025 близько 00:40 год. ОСОБА_5 реалізовуючи свій умисел направлений на вербування, в ході листування з ОСОБА_11 , здійснювала переконання щодо доцільності та вигідності заняття проституцією на території Чеської Республіки, гарантувала гідні умови проживання, харчування, дотримання прав та інтересів, їх охорону та високу заробітню плату, а також наказала останній прибути 18.06.2025 в м. Ужгород, Закарпатської області для здійснення подальших необхідних дій щодо працевлаштування в сфері надання послуг сексуального характеру поза межами території України.
Після чого, 18.06.2025 року ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_5 прибула в місто Ужгород, Закарпатської області, про що повідомила останній, та отримала від ОСОБА_5 вказівки щодо подальших дій.
Після чого, 18.06.2025 року близько 22:00 год. ОСОБА_5 продовжуючи свій умисел направлений на вербування, зустрілася за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_11 де надала вказівку ОСОБА_11 роздягнутись та почала здійснювати фотознімки останньої, та в подальшому наказала останній позувати для фотографій та відеозаписів з демонструванням на папері визначених комбінацій з цифр та символів для проходження верифікації, після чого продовжила надавати поради та роз`яснення щодо здійснення послуг сексуального характеру, а також надалі запевняти останню щодо доцільності та прибутковості заняття вказаним видом діяльності, зокрема надаючи вказівки щодо подальших дій.
В подальшому, 19.06.2025 близько 16:30 год. ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на переміщення людини та передання третім особам з метою експлуатації, наказала ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які діяли під контролем правоохоронних органів та в подальшому зустрілись на території вокзалу, що знаходиться в місті Чоп, Ужгородського району Закарпатської області, прямувати до вказаного місця з метою перетину державного кордону України задля подальшого виїзду в Чеську Республіку, після чого останні пройшли митний контроль та сіли в поїзд сполученням Чоп-Прага, де 19.06.2025 о 17:50 год. були затримані працівниками поліції.
19 червня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду (справа № 308/8414/25), слідчий СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, в тому числі, виявив та вилучив: мобільний телефон марки марки „Аpple модель „15 Plus", Imei: НОМЕР_1 з абонентським номером НОМЕР_2 , з кодовим замком 999990, який упаковано до спеціального пакету НПУ СRI 1126595; мобільний телефон марки "Apple" модель „13 Ро Мах" золотистого кольору, на якому наявне пошкодження у вигляді розбитої задньої частини, у вимкненому стані, який упаковано до спеціального пакету НПУ CRI 1126596.
19 червня 2025 року, вище вказане майно визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.
Слідчий у клопотання зазначає, що враховуючи достатність підстав вважати, що вилучене речі є предметами злочинної діяльності, були отримані у ході такої та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них, з метою їх збереження слідчий у клопотанні просить накласти на них арешт.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак від прокурора ОСОБА_12 до суду надійшла заява, в якій просить клопотання розглянути без його участі, клопотання підтримує, просить задовольнити.
Власник майна у судове засідання також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується рапортом слідчого ОСОБА_13 від 23.06.2025 року.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
19.06.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що 19.06.2025 року працівниками поліції проведено обшук за адресою АДРЕСА_3 , дозвіл на яких надано ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2025 року.
Згідно протоколу обшуку від 19.06.2025 року, в ході такого, в тому числі, було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки марки „Аpple модель „15 Plus", Imei: НОМЕР_1 з абонентським номером НОМЕР_2 , з кодовим замком 999990, який упаковано до спеціального пакету НПУ СRI 1126595; мобільний телефон марки "Apple" модель „13 Ро Мах" золотистого кольору, на якому наявне пошкодження у вигляді розбитої задньої частини, у вимкненому стані, який упаковано до спеціального пакету НПУ CRI 1126596.
Враховуючи, що таке майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, слідчим ОСОБА_14 19.06.2025 року винесено постанову про визнання вказаного майна речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів слідчого, що тимчасово вилучене майно має значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі дзвінки, текстові файли, фото-, та відеоматеріали, тощо.
Таким чином слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речових доказів стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, а також у втраті майна, що унеможливить подальшу конфіскацію такого майна, що у свою чергу очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання - задовольнити .
Накласти арешт на вилучене під час проведення санкціонованого обшуку 19.06.2025року за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду (справа № 308/8414/25), від 17.06.2025 року а саме:
- мобільний телефон марки марки „Аpple модель „15 Plus", Imei: НОМЕР_1 з абонентським номером НОМЕР_2 , з кодовим замком 999990, який упаковано до спеціального пакету НПУ СRI 1126595;
- мобільний телефон марки "Apple" модель „13 Ро Мах" золотистого кольору, на якому наявне пошкодження у вигляді розбитої задньої частини, у вимкненому стані, який упаковано до спеціального пакету НПУ CRI 1126596, шляхом заборони користування та розпорядження зазначеним майном .
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25.06.2025 року о 15 год. 45 хв..

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1