Справа № 201/9269/25
Провадження № 1-кс/201/3399/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000487, внесеного до ЄРДР 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000487, внесеного до ЄРДР 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

-об`єкт нерухомого майна (будинок), номер в реєстровій книзі - 10095, тип об`єкта домоволодіння, адреса - АДРЕСА_1 , розмір частки - 1/1, приватна власність на підставі договору дарування від 27.09.2002 № 1-9709.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження №0000487 від 18.03.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, о 09 год. 50 хв. 11.03.2025 громадянка України ОСОБА_5 перебуваючи у місті Краматорськ Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, маючи негативне ставлення до чинної державної влади України, будучи прихильницею проросійських поглядів, керуючись власними переконаннями та особистим мотивом, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України з метою завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, чи інформаційній безпеці України, за допомогою облікового запису в соціальній мережі «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_6 », що зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , встановила контакт та розпочала своє спілкування з представником іноземної держави працівником ФСБ РФ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є користувачем облікового запису в соціальній мережі «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_8 », що зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , шляхом надання в особистих повідомленнях інформації про розташування військової техніки і особового складу підрозділів Сил безпеки й оборони України на території Краматорського району Донецької області.

18.06.2025 під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видала свій мобільний телефон марки Nokia моделі C21 Plus (TA-1424), imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 з встановленою SIM-карткою зареєстровану за номером мобільного зв`язку ? НОМЕР_1 .?????

В ході його огляду виявлено сліди інкримінованого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 злочину. А саме встановлено, що на вище наведений пристрій встановлено мобільний додаток «Telegram» з обліковим записом « ОСОБА_6 », який має унікальний ID . Також в ході огляду виявлено діалог між користувачами « ОСОБА_6 » та «Viktor R».

За викладених обставин, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5

18.06.2025 о 09 год. 25 хв. ОСОБА_5 затримано за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

18.06.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, у клопотанні просив клопотання про арешт майна розглянути за його відсутності, на задоволенні наполягав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Згідно з санкцією ч. 2 ст. 111 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Також було встановлено, що відповідно до довідки № 20053 щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законом порядку до 01.01.2013, встановлено права власності на об`єкти нерухомого, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 а саме:

-об`єкт нерухомого майна (будинок), номер в реєстровій книзі - 10095, тип об`єкта домоволодіння, адреса - АДРЕСА_1 , розмір частки - 1/1, приватна власність на підставі договору дарування від 27.09.2002 № 1-9709.

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 , до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваної, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваній та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171,173,309,376,404,405,407,418,422 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000487, внесеного до ЄРДР 18.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), а саме:

-об`єкт нерухомого майна (будинок), номер в реєстровій книзі - 10095, тип об`єкта домоволодіння, адреса - АДРЕСА_1 , розмір частки - 1/1, приватна власність на підставі договору дарування від 27.09.2002 № 1-9709.

Позбавити права володіння, користування, відчуження та розпорядження зазначеним нерухомим майном.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1