Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/589/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 14 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 14 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.10.2025 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів можливого вчинення ним даного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у його вчиненні, спосіб його вчинення - вважав, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На думку захисника, слідчим суддею не враховано, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є нетяжким злочином.

Також, вказує, що всі необхідні докази вже вилучені та призначені експертиз.

Стверджує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Крім того, ОСОБА_6 визнає вину, кається у вчиненому, сприяє розкриттю кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що надані матеріали провадження свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, ризики, визначені ст. 177 КПК України існують, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Вимогами ст.ст. 176, 178, 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, який застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Однак, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі вимоги п.3 ч.2 ст.183 КПК України не були дотримані.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, яке є нетяжким злочином, санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Матеріали кримінального провадження містять відомості про те, що підозрюваний в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Крім того, в справі відсутні відомості, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні та перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а ОСОБА_6 .

Як слідує з матеріалів клопотання ОСОБА_6 був затриманий після вчинення злочину, після того як був доставлений до РУП №1, а саме 12.20. 12.08.2025 р., відомості до ЄРДР внесені 12.10. 12.08.2025 року. Даних про те, що ОСОБА_6 після вчинення злочину та внесення відомостей до ЄРДР переховувався від органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні та перешкоджав кримінальному провадженню, в клопотанні не зазначено та прокурором в суді не повідомлено. Інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 не має.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини та приписи п.3 ч. 2 ст.183 КПК, колегія суддів констатує, що слідчий суддя не мав права застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Водночас апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний може бути причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК, які були встановлені під час розгляду клопотання слідчого.

Колегія суддів, звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваним кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заслуговують на увагу.

Разом з тим, як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 є особою без постійного житла, тобто безхатченком, який на даний час проживає у підвалі багатоповерхівки.

Тому апеляційний суд не може застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та зобов`язувати підозрюваного проживати у приміщенні, яке не пристосоване до проживання, що буде порушенням право на нормальні умови проживання, яке закріплено в ст. 48 Конституції України.

За таких обставин, апеляційний суд в силу ч. 2 ст.404 КПК України виходить за межі апеляційних вимог, оскільки застосовує до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який є більш м`яким ніж домашній арешт, про який просив в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 .

Колегія суддів, наголошує, що у разі невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які покладені на підозрюваного, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , із застосуванням до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 14 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 , 2003 року народження, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В порядку ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися з м.Житомира без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, які дають право для виїзду за кордон.

Строк дії обов`язків до 10 жовтня 2025 включно.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти із зали суду.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: