Провадження №1-кс/127/5857/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000489 від 27.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000489 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2025 ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_6 в м. Калинівка поблизу в/ч НОМЕР_1 , і в ході розмови ОСОБА_5 розповів йому про свої проблеми зі здоров`ям, на що ОСОБА_6 повідомив, що необхідно взяти свою медичну картку з частини, фельдшер має там зробити записи про проблеми зі здоров`ям, далі з цими медичними записами приїхати до медичного закладу, а саме до Калинівської ЦРЛ, в якій ОСОБА_5 має перебувати на стаціонарному лікуванні на протязі 10 днів, де йому напишуть видумані захворювання, із якими в подальшому він зможе проходити ВЛК або отримати рішення про визнання придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, вищих військових навчальних закладах та установах.

Також в ході розмови, ОСОБА_6 повідомив, що вся ця процедура буде коштувати 4000 доларів США, і під час їхньої наступної зустрічі, ОСОБА_5 зобов`язаний буде надати йому 2000 доларів США, а решту, тобто теж 2000 доларів США зобов`язаний надати після отримання документів на руки після проходження ВЛК.

На виконання цієї домовленості ОСОБА_5 (який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту) 18.04.2025 о 12 годині 10 хвилин зустрівся з ОСОБА_6 біля Калинівської центральної районної лікарні, та перебуваючи в автомобілі Опель Зафіра д.н.з. НОМЕР_2 , передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2000 доларів США та повідомив, що інші питання з його фіктивним перебуванням на лікуванні у Калинівській ЦРЛ він вирішував із завідуючою неврологічним відділенням ОСОБА_7 1996 року народження.

Крім цього, 02.05.2025 в період часу з 18:24 год. по 19:50 год. на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду ОСОБА_8 за №127/13212/25 від 29.04.2025 проведено обшук кабінету ОСОБА_7 в неврологічному відділенні, корпусу №3 «Калинівської центральної районної лікарні» Калинівської міської ради за адресою: м. Калинівка, вул. Медична (Чкалова), буд. 6, Хмільницького району, Вінницької області, під час якого виявлено та в подальшому вилучено:

?медичну карту стаціонарного хворого №368 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку поміщено до спец пакету НПУ RAW 0112142;

? копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 на 1 арк., наказ №94-В від 06.01.2025 про створення та організацію роботи позаштатної військово-лікарської комісії на 3 арк., копія журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації від 29.06.2022 на 5 арк., копія наказу №31-О від 27.02.2023 на 1 арк., які поміщено до спец пакету НПУ RAW 0112143.

Слідчим у кримінальному провадженні 02.05.2025 винесено постанову про визнання вказаного майна речовими доказами по кримінальному провадженні.

Вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000489 від 27.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

02.05.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 208 КПК України затримано та в подальшому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході проведення слідчих розшукових дій, спрямованих на викриття осіб, які скоїли дане кримінальне правопорушення, відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду ОСОБА_8 за №127/13212/25 від 29.04.2025 проведено обшук кабінету ОСОБА_7 в неврологічному відділенні, корпусу №3 «Калинівської центральної районної лікарні» Калинівської міської ради за адресою: м. Калинівка, вул. Медична (Чкалова), буд. 6, Хмільницького району, Вінницької області в ході якого було виявлено майно, яке в подальшому постановою слідчого від 02.05.2025 визнано речовим доказом.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, суд звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим та у разі встановлення інших фактів, їх доведеності чи спростування, у зв`язку з чим відпаде необхідність у застосуванні заходів забезпечення збереження майна, його можна буде повернути власникам в порядку ст. 174 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Враховуючи вищевикладене, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, з метою попередження втрати, пошкодження зазначеного у клопотанні майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку кабінету ОСОБА_7 в неврологічному відділенні, корпусу №3 «Калинівської центральної районної лікарні» Калинівської міської ради за адресою: м. Калинівка, вул. Медична (Чкалова), буд. 6, Хмільницького району, Вінницької області, під час якого виявлено та в подальшому вилучено:

?медичну карту стаціонарного хворого №368 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку поміщено до спец пакету НПУ RAW 0112142;

?копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 на 1 арк., наказ №94-В від 06.01.2025 про створення та організацію роботи позаштатної військово-лікарської комісії на 3 арк., копія журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації від 29.06.2022 на 5 арк., копія наказу №31-О від 27.02.2023 на 1 арк., які поміщено до спец пакету НПУ RAW 0112143, шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування, окрім як для цілей кримінального провадження.

Виконання ухвали про арешт майна доручити старшому слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя