Житомирський апеляційний суд
Справа №279/651/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/278/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №279/651/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.04.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУ1ІП в Житомирській області ОСОБА_9 . Обрано підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 02.04.2025 по 31.05.2025 з визначенням застави в розмірі 60 560 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді - нічного домашнього арешту. При цьому, звертає увагу, що на даний час відсутні будь-які виняткові обставини застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи здатні в повній мірі забезпечити належну поведінку останнього. Наголошує, що до підозрюваного може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. В свою чергу, ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання на території Житомирської області де проживає зі своїм братом, за яким здійснює догляд. Також, ОСОБА_8 є важко хворим на туберкульоз, що підтверджено відповідними доказами, перебуває на обліку в Коростенському КНП ЦПМСД як отримувач замісної терапії, де за призначенням лікаря отримує медичний препарат «Метафін». Крім того, ОСОБА_8 добровільно розповів про обставини скоєння ним протиправних дій, тобто співпрацює з органами досудового розслідування. Звертає увагу, що суд не з`ясував доходи підозрюваного, що він отримує лише пенсію по інвалідності в розмірі до 3000 гривень, його стан здоров`я, та можливість внесення застави на даний час.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Так, як убачається з матеріалів судового провадження №279/651/24, в провадженні СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000056 від 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_8 в межах злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів, з порушенням вимог законів, які регулюють обіг наркотичних засобів, психотропних речовин знаходячись в місті Коростень, Житомирської області прийшов до приміщення КИП «Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» (далі КПП ЦПМСД) Коростенської міської ради, що за адресою: Житомирська область, м.Коростень, вул, Грушевського, 7, після чого увійшовши до кабінету замісної підтримувальної терапії, де за призначенням лікаря отримав пігулки «Метафін», які містять наркотичний засіб обіг якого обмежено-метадон. Після чого ОСОБА_10 , 12.03.2025 року, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, маючи умисел па збут наркотичних засобів, які отримав напередодні, в кабінеті замісної підтримувальної терапії КПП ЦПМСД, розуміючи наслідки та заборону передавати наркотичні засоби стороннім особам став на злочинний шлях та попередньо домовившись про зустріч, з метою збуту наркотичних засобів громадянину із зміненими анкетними даними, який був залучений для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_11 , та в під`їзді, будинку за місцем свого проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 продав остатньому за грошові кошти у сумі 400 гривень дві пігулки, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.

31 березня 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано у порядку ст.208 КПК України.

31.03.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру вчинені кримінальної правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

02.04.2025 ОСОБА_8 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.307 КК України.

01.04.2025 слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №279/651/24, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на відповідних учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Крім того, в даному випадку, як слушно зазначає слідчий суддя, слід врахувати і те, що перебуваючи на замісній підтримувальній терапії в КИП "ЦПМСД" та отримуючи за призначенням лікаря препарати, які містять наркотичні речовини підозрюваний був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.305-320 КК України за порушення правил зберігання, використання та у разі необхідності знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, неодноразово порушив прийняті на себе зобов`язання, що свідчить про його усвідомлене нехтування законодавчими заборонами та підвищений рівень суспільної небезпечності дій особи, як і підсилює схильність останнього до позапроцесуальної поведінки.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Крім того, за результатами перевірки матеріалів провадження встановлена явна системність дій підозрюваного та його прогресуюча злочинна діяльність (перекваліфікація з ч.1 ст.307 на ч.2 ст.307), що об`єктивно свідчить про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників (свідків) кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Є доведеним і ризик того, що ОСОБА_8 з метою виправдання своїх дій, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в межах кримінального провадження, враховуючи, що наразі всі ці речі (грошові кошти, наркотичні засоби, тощо) у провадженні не відшукані.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання сторони захисту (в суді апеляційної інстанції) на те, що підозрюваний є раніше не судимим, має місце реєстації та проживання, де позитивно характеризується, перебуває на обліку в Коростенському КНП ЦПМСД як отримувач замісної терапії (що фактично дало змогу вчинити інкриміновані злочинні дії), співпраця з органами досудового розслідування, не спростовують вище наведеного, як і не є об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

Наявні медичні документи щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 не спростовують неможливості утримання останнього за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

В свою чергу, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_8 , а також ризиків, передбачені ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що визначена застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн., в повній мірі відповідає принципам достатності та виваженості, та гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Апеляційні посилання в цій частині є безпідставними.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.04.2025, якою обрано підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою по 31.05.2025 з визначенням застави в розмірі 60 560 грн., - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :