Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2007/24
Провадження № 1-кп/935/224/24
У Х В А Л А

08 травня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 30.08.2023, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України,

встановив:

До суду від прокурора Житомирської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 30.08.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України,

Захисником ОСОБА_7 до суду подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке обґрунтовано тим, що зміст обвинувального акту не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, частина 1 ст. 297-1 КК є злочином із матеріальним складом, що обов`язково передбачає завдання значної шкоди її законному володільцю або власнику, розмір якої має становити сто і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, інакше, це адміністративне правопорушення (ст. 53-1 КУпАП). Враховуючи те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачуються у самовільному зайнятті земельної ділянки (ч. 2 ст. 197-1 КК), де наявність значної шкоди є обов`язковою, власником якої є Житомирська ОДА, в обвинувальному акті не зазначено ні розмір шкоди, ні відомості про потерпілу особу, що є порушенням вимог п. 3, п.7 ч.2 ст. 291 КПК України. Окрім цього, у порушення п.3-1 ч.2 ст. 291 КПК, відсутні відомості про наявність чи відсутність викривача. Таким чином, зміст обвинувального акту не відповідає вимогам п. 3, п.3-1, п.7 ч.2 ст.291 КПК України, що є безумовною підставою для його повернення прокурору для усунення недоліків. Також, обвинувачення є неконкретним, не відповідає за змістом вимогам ст.197-1 КК України. Склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, обов`язково передбачає матеріальну шкоду у розмірі понад 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проте, в обвинуваченні за ч. 2 ст. 197-1 КК України відсутні відомості про заподіяння ОСОБА_9 значної шкоди, що виключає притягнення їх до кримінальної відповідальності, адже це може бути діяння, передбачене ст. 53-1 КУпАП. Як зазначено вище, потерпілим від злочинів, передбачених ч. 1 і ч. З ст. 197-1 КК, є законний володілець або власник самовільно зайнятої земельної ділянки. Стверджуючи в обвинуваченні про самовільне зайняття земельної ділянки та будівництво на самовільно зайнятих землях будівель, прокурором не зазначено, кому заподіяно шкоду, адже, у разі відсутності потерпілих, відсутні й ознаки діяння, передбаченого ч. 1 і ч. 3 ст. 197-1 КК України. В своїй ухвалі від 12.09.2018 року у справі №1-179/1 1 Верховний Суд вказав, що «вважає за необхідне зазначити, що обов`язковою факультативною ознакою об`єкта злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України, є предмет злочину, а саме земельна ділянка, і вищенаведені індивідуальні ознаки (власник земельної ділянки та її точна адреса, кадастровий номер) є обов`язковими для її індивідуалізації.» Проте, в обвинувальному акті відсутні вказані індивідуальні ознаки земельної ділянки, що є предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК, оскільки в обвинуваченні не зазначений кадастровий номер ділянки, яку самовільно зайняли мої клієнти. Визначення самовільно зайнятої земельної ділянки як « по периметру власної земельної ділянки з кадастровим номером. 182....0004» не є точною індивідуальною ознакою предмету злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК. Стверджуючи, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вчинили діяння групою осіб, в обвинуваченні не зазначено, які саме кожен із них вчинив дії, хто з них є організатором, пособником, виконавцем тощо.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали подане захисником клопотання, просили повернути обвинувальний акт.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав подане клопотання, вважав його обґрунтованим.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акта, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України. Щодо відсутності відомостей про потерпілу особу прокурор зазначила, що в обвинувальному акті вказано, що потерпілим у відповідності до положень ч. 2, 3, 7 ст. 55 КПК України, жодна особа в кримінальному провадженні не визнавалась. Щодо відсутності відомостей про розмір заподіяної шкоди, прокурор зазначила, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються за ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 197-1 КК України. Згідно позицій Верховного Суду (справа № 743/2194/19) кваліфікуючими ознаками самовільного зайняття земельної ділянки є вчинення цього злочину: 1) особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст. 197-1 КК; 2) групою осіб; 3) щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель (ч. 2 ст. 197-1 КК України). Щодо неконкретного обвинувачення, прокурор зазначила, що в обвинувальному акті наведено обставини, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію дій кожного з обвинувачених з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, даг можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Доводи сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акта в частині викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення спрямовані на затягування розгляду справи, що може призвести до порушення положень ст. 28 КПК України щодо розумності строків судового розгляду справи, є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом і реєстром матеріалів досудового розслідування в додаток до нього, приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, у наведеній статті, окрім викладення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, прямо вказується на необхідність викладення також формулювання обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми КК, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

Доктриною кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» частини третьої ст. 6, є негайна та детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. При цьому є пріоритетним неформальне розуміння поняття «обвинувачення».

Практика Європейського Суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Суд приходить до висновку, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Положеннями ч. 4 ст. 291 КПК України надання суду інших документів, не передбачених цією статтею, до початку судового розгляду забороняється.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України можна дійти висновку, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Закон уповноважує прокурора на викладення в обвинувальному акті обставин справи на власний розсуд. При цьому, прокурор керується внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повній та всебічній оцінці доказів, що були отримані під час досудового слідства, у їх сукупності. Разом з тим суд, при розгляді справи по суті, має право самостійно та безпосередньо дослідити докази, надати їм відповідну правову оцінку, виклавши висновки у прийнятому рішенні.

Обґрунтування, викладені стороною захисту, як підстава повернення обвинувального акту, виходять за межі вимог ст. 314 КПК України, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, які суд має право вирішити.

Тому, у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.

Під час досудового розслідування та при проведенні підготовчого судового засідання від учасників кримінального провадження ініціативи про укладення угоди в порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Кримінальне провадження підсудне Коростишівському районному суду Житомирської області. Підстави щодо закриття кримінального провадження, передбачені п. 4-8 ч. 1 ст. 284, ч. 2 ст. 284 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

Клопотань про обрання запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не надходило.

У відповідності до вимог ст. 314-316 КПК України наявні підстави для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження

Відповідно до положень ч. 2 ст. 314? КПК України слід зобов`язати Житомирський районний сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області Міністерства юстиції України підготувати досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314 -316, 372 КПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 30.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України на 14 травня 2025 року о 15:00 год. у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України здійснювати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Доручити Житомирському районному сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області Міністерства юстиції України скласти, підготувати і надати суду в строк до 14.05.2025 досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1