Справа № 367/7548/21
Провадження №1-кп/367/200/2025
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого Спаньуло ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене 17.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001331, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження № 0001331 від 17.04.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 подала до суду цивільний позов у кримінальному провадженні № 0001331 відомості про яке внесені до ЄРДР 17.04.2016 року про стягнення майнової та моральної шкоди у розмірі відповідно 46 557,37грн. та 200000,00грн., заданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також ОСОБА_8 подано заяву про забезпечення цивільного позову, в якій просила вжити заходи забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 в межах позовних вимог до ОСОБА_12 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на суму 246 557 (двісті сорок шість тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 37 копійок. Заяву мотивує тим, що обвинувачені у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ( ОСОБА_11 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не визнають майнові вимоги потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та відмовляються в добровільному порядку здійснити відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди. Тому вважає, існують достатньо обґрунтовані підстави стверджувати про наявність реальної загрози невиконанню рішення суду у даній справі, якщо воно буде ухвалено на її користь.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 заяву про забезпечення позову підтримали та просили її задоволити.

Прокурор щодо задоволення заяви про забезпечення позову покладається на розсуд суду.

Обвинувачені та захисники заперечили щодо задоволення заяви про забезпечення цивільного позову, захисники зазначили, що не отримували цивільного позову і не ознайомлені з його змістом.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заяву потерпілої ОСОБА_8 про забезпечення позову слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.п. 6, 7 вказаної постанови, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, крім того, забезпечення позову у способи, вказані у заяві заявника, є неспівмірними із заявленими ним позовними вимогами, оскільки, позивачем не надано даних про вартість нерухомого майна, на яке просить накласти арешт, тому слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зазначена заява не містить належного мотивування необхідності забезпечення позову як цього вимагає Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149 153 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 128, 170, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_8 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua

Суддя: ОСОБА_1