Справа № 466/4996/25
Провадження № 1-кп/466/689/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000324 від 12.03.2025 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Сімферополь АР Крим, із середньою спеціальною освітою, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше судимого, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2024 за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі, та який 03.03.2024 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 11.03.2025 приблизно о 06:55 год., перебуваючи в приміщенні палати № 1, на ІІІ поверсі нейрохірургічного відділення комунального некомерційного підприємства «Лікарня Святого Пантелеймона 1 територіального медич- ного об`єднання міста Львова», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Миколайчука, 9, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в умовах воєнного стану, який введено на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, із подальшими змінами та доповненнями, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з тумбочки таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung SM-G985F/DS IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 S/N: НОМЕР_3 сірого кольору, з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 , вартістю 8005,00 грн., який помістив у внутрішню кишеню куртки, в якій був одягнутий, після чого, залишив приміщення КНП «Лікарня Святого Пантелеймона 1 ТМО м. Львова», та розпорядися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоди на зазначену вище суму.

Таким чином ОСОБА_3 , обвинувачується у таємному викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав пояснення про те, що вчинив кримінальне правопорушення у зв`язку із необдуманістю свого вчинку. Він проходив лікування та перебуваючи в Лікарні Святого Пантелеймона вчинив крадіжку, оскільки потребував коштів. Розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Від потерпілої ОСОБА_5 надійшли письмові заяви про розгляд провадження у її відсутності, покарання залишає на розсуд суду, матеріальну шкоду їй відшкодовано.

На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.

За згодою сторін, згідно ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його вік, проживає сімєю та утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, не перебуває на обліку КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість якого не знята на не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про сталість його незаконної поведінки, останнє призначене покарання відбув повністю,.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, розмір матеріальних збитків, відшкодування заподіяної шкоди, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції ч.4 ст.185 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст.65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який є тяжким корисливим злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, будучи звільненим з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і в подальшому вчинив тяжкий корисливий злочин, та відшкодування шкоди і нявність на утриманні двох дітей, на думку суду, таке дає можливість застосування до нього положення ст.75 КК України у даному випадку з покладенням на останнього обов`язків.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2025 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття призначеного покарання, встановивши іспитовий строк терміном 1 /один/ рік і 6 /шість/ місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжий захід у виді особистого зобовязання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 22.05.2025 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-DVD-R диск з камер внутрішнього відео спостереження КНП «Лікарня Святого Пантелеймона 1 ТМО м. Львова», що за адресою: м.Львів, вул.Миколайчука, 9, а саме із загального коридору 3-го поверху нейрохірургічного відділення, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в доход держави 1591,80 /одна тисяча пятсот девяносто одну гривню 80 коп.) за проведення товарознавчої експертизи від 24.03.2025 за № СЕ-19/114- 25/6220-ТВ.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1