Справа № 496/4575/25
Провадження № 1-кп/496/602/25
У Х В А Л А

повний текст

13 серпня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі колегії:

судді доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000590 від 07.08.2024 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, саме - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинено не громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме перехід на бік ворога та наданні допомоги іноземній державі або її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану та за попередньою змовою групою осіб. Злочин у якому обвинувачується ОСОБА_6 згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 15 років до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, що свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, наявні ризики передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі має можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою зміни ними показань у ході судового розгляду. Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі проти основ національної безпеки України, з підстав того, що у нього відсутні офіційні джерела доходу. Також може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки обвинувачений, використовуючи програми обміну повідомленнями для смартфонів, здійснював видалення текстових повідомлень задля знищення слідів злочину.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, з підстав визначених у клопотанні, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою, вважає, що в клопотанні жодними доказами не підтверджено ризики, про які зазначив прокурор. Просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд дослідивши матеріали справи, клопотання прокурора, заслухавши захисника та обвинуваченого, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 15 років до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Беручи до уваги позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за інкриміновані дії підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, визначає вірогідність переховування від суду і цей ризик не змінився. Крім того, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, та сам характер злочинних дій, за які він обвинувачується, вказує на той факт, що ОСОБА_6 може вчиняти дії спрямовані на зміну свідками їх свідчень, у разі звільнення обвинуваченого з-під варти, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою є виправданим у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що особа обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також ризики, які на даний час не перестали існувати, враховуючи, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_6 передбачає покарання від 15 років позбавлення волі та до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, а також наявний суспільний інтерес, пов`язаний з характером злочину, вчиненого в період збройного конфлікту проти України, що на думку суду є важливим аргументом, вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від правосуддя. З огляду на сукупність наведених ризиків та аргументів, які на даний час не втратили актуальності, суд вважає клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, без зміни на більш м`який запобіжний захід.

Суд зазначає, що жодних нових ризиків не встановлено, а ті, які слугували підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишаються чинними, не зазнали змін та не втратили актуальності.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України. З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, суд не визначає розмір застави при продовженні запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 371, 372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 13 серпня 2025 року по 11 жовтня 2025 року, включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розмір застави не обирати.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та уповноваженим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18 серпня 2025 року о 10:00 годині.

Суддя доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3