Справа № 304/1223/25 Провадження № 1-кс/304/529/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000113 від 26 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернулася до слідчого судді з даним клопотанням та просить накласти арешт на мопед марки «Sabur» моделі «SB 50 Q», червоного кольору, який відповідно до талону від 22 травня 2010 року належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської окружної прокуратури відповідно до вимог КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в ході якого встановлено, що з 24 на 25 травня 2025 року невідома особа з-під дерев`яного навісу, розташованого поруч з будинком АДРЕСА_2 , викрала мопед марки «Sabur» моделі «SB 50 Q», червоного кольору, чим спричинила власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду на суму близько 10 000 грн.

Прокурор вказує, що 26 травня 2025 року проведено огляд місця події, а саме території дитячого садка у селі Турички по вулиці Центральній Ужгородського району, Закарпатської області, де у закинутій будівлі виявлено та вилучено вказаний мопед, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Також вказує, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області постановою від 22 травня 2025 року вказаний мопед визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відтак прокурор вважає за необхідне накласти арешт на вказане майно, оскільки таке є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а також задля проведення слідчих дій і судових експертиз, для чого у свою чергу необхідні спеціальні знання, а тому посилаючись на положення ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явилася, одночасно з клопотанням подала заяву про розгляд такого за її відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна та користувач у судове засідання також не з`явилися, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З матеріалів клопотання видно, що 26 травня 2025 року о/у СКП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 за протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, задокументовано звернення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , про крадіжку невідомими особами в ніч з 24 на 25 травня 2025 року належного йому мотоцикла марки «Sabur», червоного кольору.

Двадцять шостого травня 2025 року слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Того ж дня ОСОБА_5 допитано в якості потерпілого, а також на підставі його добровільної згоди оглянуто місце події територію домогосподарства АДРЕСА_2 . Крім цього того ж дня органом досудового розслідування встановлено місцезнаходження викраденого мопеда всередині закинутої будівлі колишньої кочегарки на території дитячого садка у селі Турички по вулиці Центральній Ужгородського району; вказаний мопед вилучено за протоколом огляду місця події від 26 травня 2025 року та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 про визнання речовим доказом від 26 травня 2025 року, вилучені під час огляду місця події предмети визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000113.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим доведено, що вилучений під час огляду мотоцикл марки «Sabur» має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000113 та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки це сприятиме досягненню дієвості цього кримінального провадження, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а тому таке підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000113 від 26 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мопед марки «Sabur» моделі «SB 50 Q», червоного кольору, який відповідно до талону від 22 травня 2010 року належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1