Справа №333/1756/24
Провадження №1-кп/333/294/25
ВИРОК

іменем України

13 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за №0000032 від 05 січня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.11.2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на рік;

- 14.04.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком 28.11.2019 більш суворим та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.11.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано до вироку 14.04.2020 та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці;

- 22.07.2025 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 7 років;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

05 січня 2024 року о 02 годині 30 хвилин до будинку №19 по вул.Північнокільцевій у м. Запоріжжі, на виклик про допомогу, прибув екіпаж співробітників поліції, у складі поліцейських Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області: поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону №3 ОСОБА_7 та інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №3 : ОСОБА_8 з позивним «АП-303», де зустріли ОСОБА_9 , яка повідомила, що посварилася з хлопцем, який веде себе агресивно. Після прибуття поліцейських до вищевказаного будинку, ОСОБА_4 , побачивши проблискові маячки, підійшов до співробітників поліції у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які здійснювали, патрулювання з охорони громадського порядку на території Комунарського району міста Запоріжжя, при цьому знаходились у форменому одязі працівників поліції, зі зброєю та виконували покладені на них службові обов`язки із забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Запорізької області, шляхом патрулювання території оперативного обслуговування м. Запоріжжя, відповідно до покладених на них завдань, передбачених положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 та почав виражатися нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_11 та поліцейських. Поліцейські пред`явили законну вимогу надати документи, які посвідчують особистість, на що ОСОБА_4 погодився та повів всіх до свого місця мешкання, при цьому, продовжив нецензурно висловлюватися у бік поліцейських та провокувати конфлікт, у зв`язку із чим, у ОСОБА_4 виник прямий умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, з мотивів явної неповаги до авторитету органів державної влади в особі працівника правоохоронного органу. Далі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, приблизно о 02 годині 44 хвилин 05.01.2024, ОСОБА_4 знаходячись біля під`їзду №6 вказаного будинку, почав розмахувати руками, поводячись агресивно та проявляв явну неповагу до представників поліції, при цьому висловлювався на адресу співробітників поліції нецензурною лайкою, намагався вдарити поліцейського та плював в обличчя. Після чого, ОСОБА_10 висловив законну вимогу припинити порушення громадського порядку, але ОСОБА_4 на законі вимоги співробітників поліції не реагував, а навпаки, продовжив реалізовувати свій умисел на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесного ушкодження, скоротивши дистанцію, намагався доторкнутися до зброї, у зв`язку із чим було застосовано фізичну силу та кайданки, що передбачено ст. 43, 44,45 ЗУ «Про Національну поліцію».

Під час одягання спеціального засобу: «кайданки», перебуваючи у положенні лежачи на землі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, вкусив ОСОБА_10 в ділянку кисті правої верхньої кінцівки. У результаті вищезазначених дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження у вигляді укушеного садна правої кисті та саден в ділянці правої кисті у кількості не менше ніж 6.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.345 КК України, що кваліфікується як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Позиція потерпілого.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 просив притягнути обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та призначити покарання на розсуд суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Позиція обвинуваченого та захисту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст.345 КК України, визнав у повному обсязі, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Досліджені докази.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вказане діяння згідно положень ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Мотиви призначення судом покарання.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обвинувачений ОСОБА_4 має судимості за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинив нетяжкий злочин, має постійне місце проживання та реєстрацію, не одружений, має на утримання малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває,

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується її поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду,

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за яким кваліфікуються його діяння у виді позбавлення волі.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.ст.69,75 КК України.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами сукупності кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Враховуючи викладене, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року, то остаточне покарання слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Суд зауважує, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній в рішеннях по справам «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою Комунарського районного суду від 05 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 30280,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка була внесена 04 березня 2024 року ОСОБА_12 на спеціальний рахунок ТУ ДСА в Запорізькій області №UA0001205 (призначення платежу: застава за ОСОБА_4 , справа №333/1756/24 пров. №1-КП/333/575/24).

Наразі ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 липня 2025 року, строк відбування покарання обчислюється з 21 грудня 2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-368,370-371,376,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати відповідно до вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року з 21 грудня 2024 року із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 січня 2024 року до 04 березня 2024 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави в розмірі 30280,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка була внесена 04 березня 2024 року ОСОБА_12 на спеціальний рахунок ТУ ДСА в Запорізькій області №UA0001205 після набрання вироком законної сили скасувати та повернути за належністю заставодавцю.

Речові докази: ДВД - диск з відеозаписом з нагрудних реєстраторів поліцейських залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1