Справа № 154/2133/25 Провадження №11-сс/802/304/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 31 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , який підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000301 від 27.03.2025. Зазначає, що обґрунтованість підозри підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а також існують ризики, передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Посилаючись на викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід виді тримання під вартою. Водночас вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 31.05.2025 в задоволенні клопотання слідчого відмолено.

Водночас, щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старе-Село Рокитнівського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна загальна середня, одруженого, на утриманні семеро неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 31.07.2025 включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного покладено обов`язки: заборонено ОСОБА_8 залишати своє будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово з понеділка по неділю, за винятком випадків, необхідних для проведення слідчих (процесуальних) дій;повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, вирішено негайно доставити до місця проживання та звільнити з-під варти.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, просить скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Зазначає, що слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років. Підозрюваний має право для перетину державного кордону України, оскільки у нього на утриманні перебуває більше трьох неповнолітніх дітей, а також він обізнаний яким чином можливо перетнути державний кордон. Окрім того, підозрюваний перебуваючи на волі матиме змогу та відповідно існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, або ж він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказує про те, що слідчим також доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою для запобігання наведеним ризикам. Тому прокурор вважає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим і незаконним.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній, підозрюваного та його захисника, які апеляційні доводи заперечили через їх безпідставність, апеляційний суд приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, що СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000301 від 27.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якого 30 травня 2025 року було затримано у порядку ст.208 КПК України та 31 травня 2025 року повідомлено про підозру у його вчиненні. При цьому, обґрунтованість підозри у вчиненні цього кримінального правопорушення, стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя, надав належну юридичну оцінку.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали клопотання колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладення на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не забезпечить запобіганню наявності встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання встановленим ризикам, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України і, з цим повністю погоджується апеляційний суд. Так, судом враховується обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, наявність встановлених ризиків, а також те, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, має постійне місце проживання та сімю, спільно з дружиною виховують семеро неповнолітніх дітей і ведуть домашнє господарства, та інші обставини кримінального провадження.

При цьому, апеляційні твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б давали суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід і, зокрема цілодобовий домашній арешт із покладенням процесуальних обов`язків, не зможе дієво запобігти доведеним ризикам.

Окрім того, доводи прокурора як на підставу для скасування судового рішення та обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на те, що він має право для перетину державного кордону України, оскільки у нього на утриманні перебуває більше трьох неповнолітніх дітей, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини провадження в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого та цілком правильного висновку про відмову в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеному ризикам, зазначеним у п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, висновок слідчого судді про можливість та доцільність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту із покладенням процесуальних обов`язків, в даному випадку є правильним та достатньою мірою, яка на даному етапі досудового розслідування буде гарантувати виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Жодних істотних порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим в розумінні ст.370 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 31 травня 2025 року, якою відмовлено в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді