справа № 462/4194/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000504 від 31.03.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Малі Помачі, Грузія, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 у невстановлений органом досудового розслідування час, однак не пізніше листопада 2024 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлено), у невстановленому органом досудового розслідування місці за невстановлених обставин отримав бризантну вибухову речовину на основі тротилу в металевій банці, загальною масою 444г, яка придатна до вибухового перетворення та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, який являється самостійним вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху).

В подальшому, керуючись прямим умислом, направленим на зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 з метою зберігання переніс бризантну вибухову речовину на основі тротилу, яка придатна до вибухового перетворення та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) до місця свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», а також в порушення вимог Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», не маючи відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і допускаючи можливість їх настання, незаконно зберігав бризантну вибухову речовину на основу тротилу, загальною масою 444 гр., яка придатна до вибухового перетворення, разом із бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху), які в свою чергу у сукупності, у зв`язку з тим, що конструкція не обумовлена вимогами відповідних технічних умов є саморобним вибуховим пристроєм.

21.11.2024 року о невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18 години 17 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про те, що зберігання зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу є забороненим, не повідомивши до територіального відділення поліції про таке зберігання та не здійснивши його добровільну видачу, в цей же день, виніс вказаний саморобний вибуховий пристрій, складовими частинами якого є бризантна вибухова речовина на основі тротилу, яка придатна до вибухового перетворення та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, який являється самостійним вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) з місця свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 переніс у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб саморобний вибуховий пристрій до поштомат №42758 ТОВ «Нова Пошта» у м. Львів, який знаходиться на території «Бізнес-центру «Легенда Клас» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, будинок 111а після чого о 18 годині 17 хвилин здійснив збут вказаного саморобного вибухового пристрою іншій невстановленій особі на ім`я ОСОБА_6 (використовує абонентський номер оператора НОМЕР_1 ) на поштомат № НОМЕР_2 ТОВ «Нова Пошта» (розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Айвазовського, 9).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України.

Також ОСОБА_4 у невстановлений органом досудового розслідування час, однак не пізніше 16.01.2025 (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлено), у невстановленому органом досудового розслідування місці за невстановлених обставин придбав корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, який придатний для здійснення вибуху та два модернізованих уніфікованих запалів ручних гранат типу УЗРГМ, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху.

В подальшому, керуючись прямим умислом, направленим на зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 з метою зберігання переніс корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 два модернізованих уніфікованих запалів ручних гранат типу УЗРГМ до місця свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», а також в порушення вимог Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», не маючи відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і допускаючи можливість їх настання, незаконно зберігав корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 два модернізованих уніфікованих запалів ручних гранат типу УЗРГМ.

В подальшому 16.01.2025 о 9 годині 22 хвилині ОСОБА_4 продовжуючи свою протиправну діяльність придбав шляхом отримання у поштоматі «Нова Пошта» №26759 за адресою: м. Львів, вул. Широка, 87, ТЦ «ВАМ» поштового відправлення з товаро-транспортною накладною №4373 із наступним вмістом: саморобним вибуховим пристроєм, що складається: із заряду вибухової речовини (сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену), конструктивно об`єднаного із засобом підриву (електродетонатор ЕД-8-Ж), корпусу (пластикових трубок) і допоміжних елементів (металевих кульок) та придатний до здійснення вибуху; вибухової речовини тротил (у вигляді двох тротилових пресованих шашок).

В подальшому, керуючись прямим умислом, направленим на зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 з метою зберігання переніс саморобний вибуховий пристрій, що складається: із заряду вибухової речовини (сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену), конструктивно об`єднаного із засобом підриву (електродетонатор ЕД-8-Ж), корпусу (пластикових трубок) і допоміжних елементів (металевих кульок) та придатний до здійснення вибуху; вибухової речовини тротил (у вигляді двох тротилових пресованих шашок) до місця свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», а також в порушення вимог Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», не маючи відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і допускаючи можливість їх настання, незаконно зберігав саморобний вибуховий пристрій, що складається: із заряду вибухової речовини (сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену), конструктивно об`єднаного із засобом підриву (електродетонатор ЕД-8-Ж), корпусу (пластикових трубок) і допоміжних елементів (металевих кульок) та придатний до здійснення вибуху; вибухової речовини тротил (у вигляді двох тротилових пресованих шашок).

Продовжуючи свою протиправну діяльність о 22 годині 38 хвилини 16.01.2025, ОСОБА_4 здійснив без передбаченого законом дозволу носіння бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, шляхом переносу, зберігаючи при собі, до поштомата «Нова пошта» №5815 за місцем знаходження: м. Львів, вул. Сяйво 11а вибухової речовини тротил (у вигляді тротилової пресованої шашки), корпусу осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, двох модернізованих уніфікованих запалів ручних гранат типу УЗРГМ, та здійснив збут вказаних предметів шляхом здійснення поштового відправлення вказаних предметів на ім`я ОСОБА_7 (використовує абонентський номер оператора НОМЕР_3 ) на поштомат № НОМЕР_4 ТОВ «Нова Пошта» (розташований за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 108).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України.

Також ОСОБА_4 , не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел на придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, не пізніше січня 2025 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлено) придбав за невстановлених обставин:

- чотири циліндричні предмети зеленого кольору візуально схожі на корпуси від ручних гранат із маркуваннями: 1. TNT 406-86.9; 2. TNT 406-86.9; 3. TNT 406-86.9; 4. TNT 406-86,9,17.04.55.12V.440.MG2;

- чотири предмети схожі на запали до ручних гранат з маркуваннями: 1. 127-75 УЗРГМ 583; 2. 81-76 УЗРГМ 583; 3. 07-85 UZRGM 354; 4. УЗРГМ 1-17 22;

- патрони калібру 9х18 мм, у кількості 82 од.;

- патрони калібру 5,45х39 мм, у кількості 2 од.

В подальшому, керуючись прямим умислом, направленим на зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 з метою зберігання переніс вищезазначені бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої до місця свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», а також в порушення вимог Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», не маючи відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і допускаючи можливість їх настання, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що зберігання зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу є забороненим, не повідомивши до територіального відділення поліції про таке зберігання та не здійснивши його добровільну видачу незаконно зберігав вищезазначені бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 до 24.01.2025 без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України.

23.07.2025 року між прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником обвинуваченого ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений звільняється від відбування покарання з випробуванням, строк якого визначає суд під час затвердження угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєнні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, і передбачені ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю. Пояснив, що на час вчинення кримінальних правопорушень він був звільнений із Збройних Сил України, займався волонтерською діяльністю. У зв`язку із цим міг перевозити також і зброю, а вчинені ним протиправні дії вважає помилкою, шкодує про вчинене. Зазначає, що більше не вчинятиме кримінальних правопорушень, оскільки є пенсіонером після служби в ЗС України, має доньку, яка навчається, хворіє на онкологічне захворювання, на його думку, має достатній дохід (пенсію), а також має плани на майбутнє хоче організувати спілку ветеранів. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.

Захисник обвинуваченого зазначену угоду підтримала та просила її затвердити. Зазначила, що ОСОБА_4 із початку надавав правдиві показання, завдяки його діям були встановлені всі обставини кримінального правопорушення. Звертає увагу на те, що ОСОБА_4 був військовослужбовцем Збройних Сил України, позитивно характеризувався, неодноразово нагороджувався під час несення служби. За станом здоров`я ОСОБА_4 потребує обстеження у медичному закладі м.Одеса у зв`язку із новоутворенням ока. На підтвердження цих обставин стороною захисту подано копії відповідних медичних документів, подяк, грамот, нагород, інших документів, пов`язаних із виконанням службових обов`язків в ЗСУ (том 1 а.с.230-245). Обвинувачений щиро розкаявся та переконаний, що не буде робити жодних протиправних дій в майбутньому. Захисник вважає, що угода відповідає інтересам суспільства, інтересам ОСОБА_4 та не порушує інтересів держави чи прав фізичних осіб.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Вважає, що при укладенні угоди між прокурором та обвинуваченим дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Прокурор підтримав викладені в угоді доводи та пояснив, що під час досудового слідства щодо ОСОБА_4 за ст.263 КК України було встановлено наявність листування із представником іноземної держави агресора, відтак повідомлення про підозру було змінено та дії ОСОБА_4 було кваліфіковано за ст.ст.263, 111 ч.2 КК України. Однак, в подальшому було встановлено, що ОСОБА_4 здійснював листування з представником іноземної держави агресора під контролем Служби Безпеки України у Львівській області, у зв`язку з чим було прийнято рішення про виділення матеріалів за ст.111 КК України та направлено до суду клопотання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст.111 КК України. У кримінальному провадженні за ст.263 КК України було укладено угоду про визнання винуватості та скеровано таку до суду. Дії, які інкримінуються ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження, були вчиненні обвинуваченим з власної ініціативи, не під контролем правоохоронних органів.

Прокурор зазначив, що при укладенні угоди та визначенні покарання прокуратурою враховано ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього. Так, під час досудового розслідування ОСОБА_4 приймав активну участь у слідчих розшукових діях. Зокрема, було проведено слідчий експеримент з обвинуваченим, під час якого він вказав, за допомогою яких засобів поштового зв`язку було зроблено відправлення, під час обшуку добровільно видав предмети протиправної діяльності, зазначив анкетні дані осіб, на ім`я яких він здійснював ці відправлення. В подальшому, завдяки цій інформації цих осіб ідентифіковано, їх діяльність досліджується в іншому кримінальному провадженні, триває досудове розслідування.

Прокурор пояснив, що хоча ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, однак шкода державним інтересам не завдана, потерпіла сторона відсутня. Прокурором враховано, що ОСОБА_4 на диспансерному обліку у наркологічному диспансері та у психіатричній лікарні не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, має стабільний дохід (пенсіонер). Вважає, що в даному випадку призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ст.75 КК України є доцільним.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу; за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу; за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого, не встановлено.

Таким чином, узгоджена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Разом з тим, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором, обвинуваченим та його захисником угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 був фактично затриманий 24.01.2025 року (том 1 а.с.145,146).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.03.2025 року, із можливістю внесення застави в розмірі 905 372,00 грн., який в подальшому було продовжено, зокрема, ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 11.08.2025 року до 09.10.2025 року включно, із збереженням розміру застави.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди, якою прокурором та обвинуваченим узгоджено покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.01.2025 року по 11.09.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи вимоги ст.377 КПК України, згідно якої, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання, з огляду на застосування щодо обвинуваченого звільнення від покарання з випробуванням, запобіжний захід слід скасувати, ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів, питання скасування арештів, стягнення процесуальних витрат слід вирішувати у кримінальному провадженні, в межах якого вони застосовані.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 368 - 369, 373 374, 468-476 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 23 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000504 від 31 березня 2025 року, укладену між прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником обвинуваченого ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.01.2025 року по 11.09.2025 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1