Справа № 953/9485/21
н/п 1-кс/953/3317/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000681 від 14.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2025 о 15:51 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_3 , в якому орган досудового розслідування просить накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 50,1, загальною площею 66,2 кв.м., що на праві власності належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Розгляд клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України прокурор просить проводити без повідомлення власника майна.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні СУ ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000681 від 14.05.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, в ході досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю та не маючи законного джерела доходів, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету збагачення протиправним шляхом, приблизно у кінці листопада 2024 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою незаконного придбання права на майно.

У подальшому ОСОБА_5 , діючи повторно та за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи спільний намір, направлений на незаконне придбання права на майно шляхом обману, а саме: права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття членами злочинної групи права власності на зазначену квартиру, та бажаючи настання цих наслідків, отримав шляхом відправлення через оператора транспортно логістичних послуг «Нова пошта» конверт від ОСОБА_6 , в якому містився оригінал паспорту на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надалі ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на шахрайське заволодіння квартирою, розташованою за вказаною вище адресою, за невстановлених слідством обставин передав ОСОБА_7 паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2 , для здійснення підроблення офіційного документу шляхом внесення до нього змін, що полягали у заміні фотокартки на першій та другій сторінці паспорту, з метою його подальшого використання при шахрайському заволодінні правом на нерухоме майно.

У подальшому ОСОБА_7 отримавши від ОСОБА_5 паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2 , здійснив підроблення офіційного документу шляхом внесення до нього змін, що полягали у заміні фотокартки на першій та другій сторінці паспорту, з метою його подальшого використання при шахрайському заволодінні правом на нерухоме майно, а саме змінив у ньому фотокартку ОСОБА_4 на фотокартку заздалегідь контрольованої особи ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри групи осіб щодо шахрайського заволодіння квартири.

26.02.2025 ОСОБА_5 , продовжуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаною квартирою, отримав шляхом відправлення через оператора транспортно логістичних послуг «Нова пошта» конверт від ОСОБА_6 , в якому містились документи на зазначену квартиру, а саме: витяг з державного реєстру речових прав, картка платника податків на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про право спадщини за законом №166, звіт з належної оцінки квартири АДРЕСА_1 на 23 арк., план квартири, довідка про зареєстрованих у приміщенні осіб, технічний паспорт квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи повторно із корисливих мотивів та за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття членами злочинної групи права власності на зазначену квартиру, та бажаючи настання цих наслідків, вирішили здійснити продаж зазначеної квартири з використанням засобів, які заздалегідь були пристосовані для вчинення злочину, а саме: підробленого паспорту власника майна, достовірно знаючи, що останній помер та з цією метою підшукували потенційного покупця.

Після цього підконтрольна особа ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 діючи за спільною домовленістю, повинні були прибути до офісу приватного нотаріуса, де ОСОБА_8 , мав отримати від ОСОБА_7 завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2 із зміненою у ньому фотокарткою ОСОБА_4 на фотокартку ОСОБА_8 , а також отримати від ОСОБА_5 інші документи на квартиру, отримані ОСОБА_5 від ОСОБА_6 , необхідні, відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Надалі ОСОБА_8 , представляючись померлим власником квартири - ОСОБА_4 повинен був надати нотаріусу вищевказані документи, необхідні для укладення правочину, ввівши тим самим в оману потенційного покупця та нотаріуса.

Отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили готування на незаконне набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебувала у приватній власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартістю, згідно з довідки про найбільш вірогідну ціну нерухомого майна станом на 29.11.2024 1 600 000,00 (один мільйон шістсот тисяч) грн., що є особливо великим розміром.

Прокурор вказує, що у випадку доведення злочину до кінця, протиправними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради, у власність якої відповідно до вимог ст. 1277 Цивільного кодексу України, повинна бути передана зазначена квартира, як відумерла спадщина, були би спричинені матеріальні збитки на вище зазначену суму.

Так, у вчинені вказаного злочину обґрунтовано підозрюються ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказана квартира є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 190 КК України.

При цьому, орган досудового розслідування посилаючись на вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, зазначає, що квартира АДРЕСА_1 , що перебувала у власності ОСОБА_4 , визнана речовим доказом в рамках зазначеного кримінального провадження, у зв`язку із чим у слідства виникла необхідність накласти арешт на вказану квартиру, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, а тому, незастосування цього заходу може призвести до зникнення речового доказу, а також перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення або реконструювання.

В судове засідання прокурор не з`явився, викликався належним чином. При цьому, 29.04.2025 до канцелярії суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав (а.с. 41).

Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000681 від 14.05.2021, за ознаками ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України (а.с.7).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 424330153 від 28.04.2025, ОСОБА_4 на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м.): 66.2, житловою площею (кв.м.): 50.1 (а.с. 38-39).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, та накладання арешту на вказане у клопотанні майно забезпечить збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити відчуження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м.): 66.2, житловою площею (кв.м.): 50.1, -до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

З огляду на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000681 від 14.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м.): 66.2 кв.м., житловою площею (кв.м.): 50.1 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), шляхом заборони права на відчуження зазначеним майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1