Справа № 493/379/25
Провадження № 1-кп/493/139/25
УХВАЛА

14 травня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000789 від 14.10.2024 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 20.05.2025 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи заявлене клопотання тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, тому не відпала необхідність у раніше обраній мірі запобіжного заходу.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке кваліфікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його вини, обвинувачений ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю 2 групи, ніде не працює, може переховуватись від суду, в тому числі за межами території України, так як раніше перетинав державний кордон України, має відповідний паспорт громадянина України для виїзду за кордон та законні підстави для такого виїзду. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений шляхом залякування може впливати на свідків, яких він бачив на місці події, а також інших свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки він володіє інформацією про місце їх проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього. Тому, жодний інший більш м`який запобіжний захід не зможе належним чином забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заперечуючи проти заявленого клопотання, зазначили, що ризики зазначені прокурором не обґрунтовані. Обвинувачений ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від суду, впливати на свідків чи знищувати докази. ОСОБА_4 має серйозні хронічні захворювання, у зв`язку з чим потребує постійного медичного спостереження та лікування, які неможливо отримати в умовах тримання під вартою, в підтвердження чого надали копії медичних документів.

Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце роботи, являється фізичною особою-підприємцем, має дружину і двох малолітніх дітей та є єдиним утриманцем сім`ї. ОСОБА_4 довготривалий час працював в органах внутрішніх справ та поліції, має відповідну репутацію, а також має позитивну характеристику за місцем проживання.

Посилаючись на викладене сторона захисту вважає за доцільне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Або визначити заставу в розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

ОСОБА_4 підтримав позицію захисників та пояснив, що до арешту він мав постійне місце роботи, є фізичною особою-підприємцем, має двох дітей, один з яких має інвалідність, через що дружина не працює та здійснює догляд за дитиною. Тому його перебування в слідчому ізоляторі негативно позначиться на фінансовому стані сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволення клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу.

Заслухавши прокурора, з`ясувавши думку захисників, обвинуваченого та потерпілої, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора виходячи з такого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту, продовження такого запобіжного заходу і до моменту розгляду вказаного клопотання не змінилися обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких реальних даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Надання стороною захисту медичної документації щодо стану здоровя ОСОБА_4 не містить у собі критичного висновку, який би міг служити підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має інвалідність ІІ групи, має міцні соціальні зв`язки, але при цьому має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, беручи до уваги те, що по справі не допитані свідки та не досліджені докази, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 у очікуванні можливого сурового покарання, може переховуватися від суду, впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про обґрунтованість ризиків, передбачених п.1, п 2, п. 3, п. 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги сукупність вказаних обставин, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Згідно п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він раніше не судимий і обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню клопотання захисників про зміну запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. ст.. 131, 132, 177, 193, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 13 липня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ