ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2051/25 Справа № 215/2060/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою із застосуванням застави відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою із застосуванням застави відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків втечі, знищення речових доказів, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшились. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

На вказане рішення захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду відносно ОСОБА_8 скасувати, обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, у разі не зміни запобіжного заходу зменшити розмір застави до 150 розмірів прожиткового мінімуму. Зазначає, що суд підійшов формально до розгляду клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, ризики визначені ст. 177 КПК України є недоведеними. Вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходиться мати. Вказує, що визначена сума застави в розмірі 908 400 грн. є непомірною.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів провадження, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжено під час судового провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, при продовженні ОСОБА_8 обраного запобіжного заходу суд належним чином оцінив вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, особу винного, його стан здоров`я, репутацію та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апелянта про зворотнє є безпідставними, оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення з під варти обвинуваченого ОСОБА_8 , що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

При цьому, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки та особливо тяжкого злочину проти власності.

Тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Слід зауважити, що відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 як на підставу свого звільнення з під варти посилається на те що має на утриманні мати та міцні соціальні зв`язки.

Вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Обговорюючи доводи апелянта щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою, з заставою у визначеному розмірі, є обґрунтованим та виправданим, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді є законною обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 травня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою із застосуванням застави відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді