Справа № 212/7998/25
У Х В А Л А

11 липня 2025 року м. Кривий Ріг

слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у м. Кривому Розі у судовому засіданні клопотання слідчого CВ ВП №3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000918 від 03.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

встановив :

11.07.2025 на адресу суду надійшло вищевказане клопотання слідчого, погоджене прокурором, яке було направлено на адресу суду 03.07.2025 поштовим зв`язком «Укрпошта».

В клопотанні вказує, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000918 від 03.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, встановлено, що 02.07.2025 до чергової частини ВП №3 КРУП надійшло повідомлення про те, що 02.07.2025 о 10:32 годині за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Корнія Речмидили, біля буд. 6Б було зупинено автомобіль марки «MJ» сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно рішення суду позбавлений права керування, чим умисно не виконав рішення суду, що набрало законної сили. (ЄО №23574 від 02.07.2025).

Так, 02.07.2025 року в період часу з 11:23 години до 12:07 години слідчим СВ ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, було проведено огляд місця події за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Ракітіна біля буд.6, в результаті якого у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки MJ з д.н. НОМЕР_1 .

Вказаний автомобіль «MJ» з д.н. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебуває у користуванні ОСОБА_5

Зазначає, що підставами, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт на транспортний засіб «MJ» з д.н. НОМЕР_1 є те, що автомобіль використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та є предметом спецконфіскації. З метою збереження речових доказів та та забезпечення проведення спеціальної конфіскації, просить накласти арешт на вказане майно.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Прокурор просив клопотання слідчого задовольнити.

Заслухавши прокурора, дослідив матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03 липня 2025 року, слідчим СВ ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, було проведено огляд місця події за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Ракітіна біля буд.6, в результаті якого у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки MJ з д.н. НОМЕР_1 .

У клопотання про арешт майна від 03.07.2025, слідчий зазначає, що автомобіль «MJ» з д.н. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча копію технічного паспорту на авто не надано.

Постановою слідчого від 03 липня 2025 року вказане вище майно визнано як речові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно доч.2,ч.4,ч.5ст.173КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом1частини другої статті 170цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Так, враховуючи наведені вище положення КПК України, вбачається, що, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідного клопотання слідчий суддя зобов`язаний: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, в клопотанні слідчим вказано про необхідність накладення арешту на автомобіль «MJ» з д.н. НОМЕР_1 .

Однак, у поданому клопотанні слідчим не було обґрунтовано і наданими матеріалами не доведено, що зазначений автомобіль, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та може бути сам по собі бути речовим доказом. Тому вбачається, що в клопотанні слідчим лише формально зазначено, що автомобіль є доказом. Також, слідчим не доведено, яким чином можлива спецконфіскація автомобіля «MJ» з д.н. НОМЕР_1 у разі ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , оскільки суду не надано належних доказів, що останній є власником або був власником вищезазначеного автомобіля.

Як вбачається з довідки у вигляді таблиці, що її додав слідчий на а.с. 20-21, ОСОБА_6 вступив в права власника даного авто 05.07.2025, а клопотання слідчого було отримано слідчим суддею 11.07.2025. Отже, на момент розгляду клопотання слідчим суддею право власності на означене авто належало вже іншій особі але не підозрюваному ОСОБА_5 . Слідчий не надав доказів неправомірності вступу у право власності новим власником авто, а відтак його право власності не може бути порушене, оскільки правомірність володіння майном його власником презюмується.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду (зокрема, постанова ККС ВС від 21.03.2019 у справі № 243/1234/18), арешт не може бути накладений на майно, яке вибуло з володіння особи до моменту розгляду клопотання, якщо новий власник є добросовісним набувачем, а слідство не довело зворотного.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в поданому клопотанні. Тобто, суд приходить до висновку, що відсутні достатні підстави для такого ступеня втручання, як застосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на автомобіль, оскільки вказане майно не має ознак речових доказів, накладення на нього арешту порушує право володільця майна на користуванням ним, що тягне за собою повернення даного вилученого майна.

Таким чином, вбачається, що ані слідчим, ані прокурором, на яких покладається відповідний обов`язок з доведення обґрунтованості та необхідності клопотання, не було доведено підстави необхідності накладення зазначеного в клопотанні арешту.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення клопотання та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити.

З огляду на викладене, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-175, 309 КПК України,-

постановив:

В задоволені клопотання слідчого CВ ВП №3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 14.07.2025.

Суддя ОСОБА_7