Справа № 615/1077/25
Провадження № 1-кп/615/106/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

під час розгляду в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області матеріалів кримінального провадження №0000193 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

04.06.2025 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, разом з реєстром матеріалів досудового розслідування та розпискою підозрюваного, захисника про отримання копій вказаних документів.

В ході досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді від 28.06.2024, 15.07.2024 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, 03.07.2024, 02.08.2024, 04.10.2024 надано тимчасовий доступ до речей і документів, 28.05.2025 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Будь-які інші заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Заслухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити кримінальне провадження на підставі обвинувального акту до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Кримінальне провадження надійшло до суду в межах територіальної юрисдикції суду, що відповідає положенням ст.32 КПК України.

Підстав для повернення кримінального провадження для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України, чи закриття провадження у випадках, передбачених п.п.4-8 ч.1 і ч.2 ст.284 КПК України, не встановлено. Обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України. Перешкод призначення судового розгляду не вбачається.

У відповідності до ч.2 ст.27 КПК України кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні за участі учасників судового провадження згідно переліку, передбаченого ч.2 ст.314 КПК України.

За клопотанням потерпілої, з урахуванням думки учасників судового провадження, судовий розгляд здійснювати за її відсутності, за участі представника ОСОБА_6 , що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, у відповідності до вимог п.6 ч.3 ст.314 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, та прийняття судового рішення про міру покарання, суд вважає за необхідне доручити уповноваженому представнику органу з питань пробації скласти відносно нього досудову доповідь.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання з урахуванням уточнень про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, посилаючись на наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, а також необхідність запобігання заявлених раніше ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, але запобігти їм можливо лише шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків згідно ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування наявності ризиків зазначає, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 , є тяжким злочином та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, що відноситься до ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, на думку прокурора, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що відноситься до ризиків, передбачених відповідно п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, стосовно обвинуваченого має бути продовжений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просить задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Звернув увагу, що обвинувачений офіційно не працює тривалий час, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Будь-яких обставин, які б перешкоджали йому користуватися життєвими потребами під час застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не заявлено. Із заявою про дозвіл на стаціонарне лікування до слідчого чи прокурора не звертався. Як військовозобов`язаний, перебував у розшуку, в зв`язку з чим доставлявся до РТКЦ, лише після цього обновив військово-облікові дані.

Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора.

Потерпіла в заяві про розгляд кримінального провадження за її відсутності, за участі представника, вказала, що не є безпосереднім свідком обставин події. Щодо мір покарання просить застосувати покарання з позбавленням волі обвинуваченого, який повинен знаходитись не на домашньому арешті, а в ізоляторі тимчасового перебування.

Захисник, позицію якого підтримав обвинувачений, просить змінити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на нічний, посилаючись на недоведеність ризиків, зокрема, прокурором не надано заяв чи повідомлень свідків та потерпілої, що обвинувачений має намір впливати на їхні показання. Єдина обставина тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу. Вважає, що КПК України не передбачає продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Просить врахувати, що обвинувачений за наслідками ДТП має ІІІ групу інвалідності, але проходив реабілітацію вдома через застосування цілодобового домашнього арешту. Окрім того, у такому разі не зможе заробити гроші, щоб відшкодувати завдану шкоду потерпілій. Всі докази захисту були враховані слідчим суддею під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, інших доказів не має.

Обвинувачений пояснив, що проживає з бабусею і дідусем. Має середню спеціальну освіту водія, але офіційно не працює, допомагає знайомим на різних СТО, за рахунок чого проживає. До повномасштабного вторгнення РФ на територію України працював машиністом асфальтоукладача. Дійсно в результаті ДТП має інвалідність ІІІ групи та потребує стаціонарного лікування, але до слідчого з відповідним дозволом не звертався. Визнає вину.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання та додані до нього матеріали, суд доходить наступного висновку.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч.1,2 ст.331 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. (ст.177 КПК України)

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим (ч.6 ст.181 КПК України).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2025 відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за місцем фактичного проживання, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, за погодженням зі слідчим, прокурором, судом, та прибуття до укриття чи бомбосховища, обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога», чи перебування у безпечному місці під час оголошення сирени «Повітряна тривога», строком на 60 днів, тобто до 26.07.2025.

При цьому слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ч.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовується суворістю можливого покарання за кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, обставинами вчиненого, даними по його особистості, та особливістю процедури допиту потерпілих та свідків в суді. Доводи щодо відсутності ризиків є не підтвердженим та спростовується наданими матеріалами.

Окрім того, слідчим суддею враховано всі дані про особу обвинуваченого, що він є громадянином України, із середньою освітою, не працюючий, не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність в нього тісних сімейних зв`язків, є інвалідом 3 групи зі строком до 01.12.2025 після ДТП, зареєстрований та проживає в Харківській області.

Також, слідчим суддею враховано, що ДТП вчинено обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, за його словами ніяку шкоду потерпілим не відшкодовував, має направлення для проходження лікування після наслідків від ДТП.

З урахуванням викладених обставин та наявності суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема не вважає за необхідне визначати саме нічний домашній арешт, враховуючи, що питання проходження необхідності лікування у разі необхідності може бути вирішено за погодженням слідчого.

При вирішенні питання щодо продовження застосування запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, максимальна санкція якого у разі доведення винуватості встановлює покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

В підготовчому судовому засіданні сторона захисту не заперечувала достовірність та правильність складення обвинувального акту у відповідності до норм КПК України.

На цьому етапі кримінального провадження суд не вправі давати оцінку належності та допустимості доказів, а також обґрунтованості підозри та кваліфікації пред`явленого обвинувачення, оскільки ці обставини будуть досліджуватися судом під час судового розгляду, за результатами якого буде прийнято остаточне рішення.

З урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким можливо лише шляхом продовження строку тримання особи під домашнім арештом цілодобово.

Отже, доцільно продовжити строк тримання особи під домашнім арештом цілодобово, що забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, представник потерпілої ОСОБА_6 подав позовну заяву, яку просить розглянути в межах кримінального провадження, визнати МТСБУ та ОСОБА_3 цивільними відповідачами, стягнути на користь ОСОБА_7 з ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду в розмірі 96000 грн., з ОСОБА_3 904000 грн., посилаючись на вимоги ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1194 ЦК України відповідно.

До позовної заяви додано: копія свідоцтва про смерть, копія свідоцтва про народження, оригінал листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2025, копія договору про надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1764, ордер, копія позовної заяви з додатками для відповідачів.

З метою вирішення питань, передбачених ст.128 КПК України, копію позовної заяви з додатками вручено ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 для ознайомлення, в зв`язку з чим оголошено перерву.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої підтримав клопотання, просить розглядати позовну заяву в межах кримінального провадження, оскільки обвинувачений є одним із відповідачів. Доказів на обґрунтування позовних вимог на цей час не має, будуть долучені або витребувані під час судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник та обвинувачений залишили вирішення питання на розсуд суду.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав відзив, в якому просить розглянути кримінальне провадження №615/1077/25 за відсутності представника, відмовити в задоволенні позовних вимог до установи в повному обсязі, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути витрати, які планує понести ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку із розглядом справи, з позивача.

В обґрунтування наполягає, зокрема, що ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) передбачає виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ, та чітко і однозначно визначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відшкодовує виключно шкоду на умовах, визначених цим Законом. Норми ст.27 цього Закону відносно МТСБУ є відсилочними, тому потерпілі у цьому кримінальному провадженні не є тими особами, які мають право на отримання відшкодування моральної шкоди, передбаченої нормами ст.27 Закону в зв`язку з тим, що позивач звертається на підставі пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону.

Отже, на думку представника, у ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні підстави відшкодовувати моральну шкоду у разі звернення з заявами про виплату страхового відшкодування, передбаченої п.27.3 ст.27 Закону на підставі пп.«а» п.41.1 ст.41 цього Закону.

Окрім того, в порушення норм ст.24,27,35 Закону, потерпілою не надано МТСБУ оригінали чеків, що підтверджують витрати на лікування та на поховання, що позбавляє можливості розслідувати страховий випадок.

Представник потерпілої в підготовчому судовому засіданні повідомив, що ознайомлений із позицією МТСБУ у відзиві, проте наполягає на задоволенні клопотання, посилаючись на необхідність перевірки зазначених обставин та зібранні відповідних доказів під час судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи позовної заяви та додані до неї матеріли, суд доходить такого висновку.

За змістом ст.127 КПК України обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Із ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За ч.1 ст.62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат (ст.91 КПК України).

Згідно із ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.1 ст.93 КПК України).

Отже, досудове розслідування є ключовим етапом для збору доказів, які потім будуть використані для встановлення істини у кримінальній справі.

Окрім того, ч.5 ст.177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Враховуючи, що в порушення ч.5 ст.177 ЦПК України представником потерпілої до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про визнання МТСБУ та ОСОБА_3 цивільними відповідачами, а позовну заяву повернути представнику потерпілої.

Суд враховує, що особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч.7 ст.128 КПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст.369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000193 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, призначити до розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області на 10:00 18.07.2025 за участю учасників судового провадження.

Доручити представнику ІНФОРМАЦІЯ_2 до 12.08.2025 скласти та надати суду досудову доповідь відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 .

Клопотання прокурора з урахуванням уточнень задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під домашнім арештом, що полягає у забороні залишати ним житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, за погодженням зі слідчим, прокурором, судом, та прибуття до укриття чи бомбосховища, обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога», чи перебування у безпечному місці під час оголошення сирени «Повітряна тривога», строком на 2 місяці з 26.07.2025 до 26.09.2025.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, контактних телефонів ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ).

Ухвалу в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала в частині продовження строку застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 про визнання ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 цивільними відповідачами та розгляд позовної заяви в межах кримінального провадження відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди згідно зі ст.1194 ЦК України повернути, що не перешкоджає праву пред`явити її в порядку цивільного судочинства.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1