Провадження № 11-сс/4808/279/25
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність, яка полягає у відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що заява скаржника ОСОБА_7 не містить конкретних відомостей, які б свідчили про вчинення кримінально-караного діяння, артикулює припущеннями і не є у розумінні вимог статті 214 КПК України повідомленням про вчинення злочину.

Як з`ясовано під час розгляду скарги, уповноваженою посадовою особою ГУ ДПС в Івано-Франківській області вчиняються дії, направлені на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду 06.04.2022 у справі № 300/4677/21 про поновлення ОСОБА_7 на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб. Органом досудового розслідування встановлено, що новопризначеною заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, головою комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_9 проводились дії для виконання рішення суду. Процес вивчення і опрацювання документів потребував певного часу. ОСОБА_7 надано повідомлення для прибуття на 05.08.2025 для виконання рішення суду, що не заперечив сам скаржник у судовому засіданні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність уповноваженої особи П`ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язати уповноважену особу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Івано-Франківськ) Територіального управління ДБР внести в порядку ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, вказані в його заяві від 25 червня 2025 року.

Вважає, що слідчий суддя підійшов до розгляду скарги формально та необ`єктивно, не дослідив ключове юридичне питання щодо можливості невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, органом досудового розслідування.

Пояснює, що в заяві від 25 червня 2025 року повідомив про вчинення кримінальних правопорушень службовою особою, яка займає відповідальне становище (ч. 1 ст. 172, ч . 1 ст. 367, ч. 1, 2, 3 ст. 382 КК України) та заява містить чіткі ознаки кримінальних правопорушень.

Зазначає, що єдиною письмово зафіксованою підставою відмови у внесенні відомостей до ЄРДР, як випливає з відповіді ДБР, була наявність касаційної скарги на рішення суду про поновлення його на роботі. Саме ця підстава і повинна була бути предметом розгляду слідчого судді у межах поданої скарги.

Стверджує, що слідчий суддя фактично не дослідив жодного з наданих ним доказів, не надав оцінки явному факту відсутності наказу про поновлення, а також проігнорував правові висновки Верховного суду щодо зобов?язання державного органу негайно виконувати рішення суду відповідно до ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України. Вказує, що слідчий суддя у цій справі вийшов за межі наданих законом повноважень, фактично дозволивши собі власне оцінювання припустимості затримки у виконанні рішення суду, чого закон не допускає.

Зауважує, що слідчий суддя звузив зміст скарги до однієї кваліфікації (ст. 382 КК України), залишивши поза межами розгляду викладені ним факти порушення статей 172 і 367 КК України, що є прямим порушенням вимог ст. 214 КПК України.

Посилається на правову позицію викладену Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року №6-435цс15 в якій вказано, що жодні проміжні дії, листування, наміри чи «підготовка наказу» не звільняють орган від обов?язку негайного видання наказу про поновлення, і будь-яке зволікання є формою невиконання рішення суду. Ігнорування цієї позиції слідчим суддею не лише суперечить вимогам статті 129 Конституції України, а й нівелює принцип обов?язковості судового рішення.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_7 просив задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді, задовольнити його скаргу;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянт ОСОБА_7 наголошує на тому, що уповноваженою особою не внесено відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Ніконенко проти України» від 14 листопада 2013 року, п. 44, «Мута проти України» від 31 липня 2012 року, п. 61, «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, п. 259).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. пп. 4, 5 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця вимога передбачена і п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виконання завдань кримінального провадження може здійснюватись лише із застосуванням та дотриманням належної правової процедури, а відомості, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення, по суті визначають межі досудового розслідування.

В межах оскарження такої бездіяльності слідчий суддя повинен перевірити не тільки факти звернення до органу досудового розслідування, отримання цим органом відповідної заяви та вчинення бездіяльності, а також з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач чи прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги апелянта ОСОБА_7 з`ясовано, що він 25 червня 2025 року звернувся до П`ятого відділу (з дислокацією в м.Івано-Франківськ) ТУ ДБР розташованого у м. Львів із заявою про кримінальне правопорушення (а.п. 9-15). В своїй заяві просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з ст. 214 КПК України та розпочати досудове розслідування.

За змістом заяви ОСОБА_7 посилається на те, що звернувся до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові із заявою про вчинення кримінальних правопорушень заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, головою комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_9 за вчинення дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 367, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України. Заявник просив внести відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування, надіслати йому витяг з ЄРДР.

В той час, уповноваженою особою відомості за заявою ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.

Листом керівника П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_10 від 03.07.2025 за № 35791зкп-25/12-51-53163 ОСОБА_7 повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 КПК України. Вказується, що як встановлено, у діях голови комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області відсутні ознаки кладу злочину передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, оскільки відсутній умисел щодо невиконання рішення суду, а в установлений Законом порядок подано касаційну скаргу на постанову суду.

Суд апеляційної інстанції встановив, що заява ОСОБА_7 від 25 червня 2025 року складає повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, в ній зазначено конкретні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за яке відповідальність передбачена КК України, з наведенням можливої попередньої правової кваліфікації, що дозволяло внести необхідні дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань для подальшого проведення досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку не може бути перешкодою для внесення відомостей про зазначене в заяві ОСОБА_7 кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань те, що подано касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітні 2022 року (№300/4677/21).

Подача касаційної скарги на рішення суду не є перешкодою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Навіть якщо рішення суду оскаржується, це не зупиняє процес розслідування. Органи досудового розслідування зобов`язані реагувати на заяви про злочини і вносити їх до ЄРДР.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що повноваження особи, яка вносить відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, проведення перевірки обставин, оскільки вони здійснюються в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд апеляційної інстанції вважає, що уповноважена особа П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Івано-Франківськ) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів була зобов`язана невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, однак всупереч до вимог КПК України вищевказані процесуальні дії не було вчинено.

Згідно приписів п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 та зобов`язати уповноважену особу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Івано-Франківськ) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів внести в порядку ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, вказане в його заяві від 25 червня 2025 року.

Керуючись ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити, зобов`язати уповноважену особу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Івано-Франківськ) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів, внести в порядку ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, вказані в заяві ОСОБА_7 від 25 червня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5