У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, мешкає в АДРЕСА_1 , є особою яка не має судимостей,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000662.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.07.2025 р. включно з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. У разі внесення зазначеної суми на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати менш суворий запобіжний захід.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не надано доказів на доведення існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний заявляв, що зберігав наркотичні засоби для власного вживання.

Захисник вважає, заявлені стороною обвинувачення ризики, не підтверджені конкретними фактичними обставинами, а саме: ризик впливу на свідків вважається гіпотетичним, оскільки більшість свідків (поняті) лише підтверджували технічні процесуальні дії, а інших свідків не встановлено; ризик втечі від слідства також не підтверджено, оскільки підозрюваний має постійне місце мешкання, не має судимостей, перебуває у зоні активних бойових дій; ризик продовження злочинної діяльності обґрунтований лише припущенням, що збут є нібито єдиним джерелом доходу особи проте це не підтверджено доказами.

Захисник, вказує на те, що в клопотанні слідчого відсутнє належне обґрунтування неможливості забезпечити цілі досудового розслідування, застосуванням іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і, суд не розглянув можливості альтернативного запобіжного заходу.

Апелянт звертає увагу на те, що Слідчий суддя визначив заставу у максимальному розмірі (80 прожиткових мінімумів), однак не дослідив фактичний дохід підозрюваного, його потребу в лікуванні, відсутність працевлаштування через перебування в зоні бойових дій та сімейні обставини.

Захист стверджує, що визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого, а отже не була реальною альтернативою триманню під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000662, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу метадону, в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі, при невстановлених обставинах, незаконно, з корисливих мотивів, придбав та зберігав з метою збуту в приміщенні № 120-121, розташованого за адресою м. Херсон, вул. І. Кулика, 141, наркотичний засіб, який відповідно висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-25/1035-НЗПРАП від 20.02.2025 р. містить наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса метадону (фенадону) становить 0,0669 г., та який був вилучений працівниками поліції 24.01.2025 р. під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця, житла чи іншого володіння особи.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, порушуючи вимоги положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 р., ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 р., незаконно, повторно, у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі, придбав та зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні № 120-121, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 141, наркотичний засіб метадон (фенадон), який згідно Списку № 1 Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») зранку 10.02.2025 р. використовуючи засоби мобільного телефонного зв`язку домовився із ОСОБА_8 про купівлю у останнього наркотичного засобу метадону (фенадон) за грошові кошти в сумі 1 500 грн.

10.02.2025 близько 09.28 год. ОСОБА_8 використовуючи засоби мобільного телефонного зв`язку зв`язався з ОСОБА_5 та повідомив, що йому необхідний наркотичний засіб для подальшого його збуту, після цього ОСОБА_5 реалізуючи спільний із ОСОБА_8 умисел на збут наркотичного засобу здійснив фасування наркотичного засобу метадон (фенадон), який зберігав за місцем свого мешкання.

10.02.2025 р. близько 10.11 год. ОСОБА_9 , діючи відповідно до узгоджених із ОСОБА_8 умов придбання наркотичного засобу, зустрівся з останнім в приміщенні магазину «Аврора», розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 75, де особисто передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1 500 грн., як оплату за придбання наркотичного засобу.

У період з 10.54 год. по 11.10 год. 10.02.2025 р. ОСОБА_5 реалізуючи спільний із ОСОБА_8 умисел пов`язаний зі збутом наркотичних засобів в ході особистої зустрічі передав ОСОБА_8 наркотичний засіб, а ОСОБА_8 у свою чергу передав ОСОБА_5 грошові кошти, частину яких за попередньою домовленістю з останнім залишив собі та розійшлись.

10.02.2025 р. близько 12.12 год., ОСОБА_8 , реалізуючи спільний з ОСОБА_5 умисел на збут наркотичного засобу, перебуваючи поблизу під`їзду № 1 буд. № 78 по вул. Котляревського у м. Херсоні Херсонської області, за заздалегідь отримані від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1 500 грн., передав останньому речовину у прозорому полімерному пакеті зі застібкою «zip-lock», що відповідно до висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/115-25/3153 від 03.04.2025 р. містить у своєму складі метадон, масою 0,2119 г., який згідно Списку № 1 Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою з ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, порушуючи вимоги положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 р., ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 р., незаконно, повторно, у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі, придбав та зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні № 120-121, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , наркотичний засіб метадон (фенадон), який згідно Списку № 1 Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

ОСОБА_9 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») зранку 06.03.2025 р. використовуючи засоби мобільного телефонного зв`язку домовився із ОСОБА_8 про купівлю у останнього наркотичного засобу метадону (фенадону) за грошові кошти в сумі 1 700 грн.

В подальшому, 06.03.2025 р. близько 10.03 год. ОСОБА_8 використовуючи засоби мобільного телефонного зв`язку зв`язався з ОСОБА_5 та повідомив, що йому необхідний наркотичний засіб для подальшого його збуту, після цього ОСОБА_5 , реалізуючи спільний із ОСОБА_8 умисел на збут наркотичного засобу, здійснив фасування наркотичного засобу метадон (фенадон), який зберігав за місцем свого мешкання.

06.03.2025 р. близько 10.27 год. ОСОБА_9 , діючи відповідно до узгоджених із ОСОБА_8 умов придбання наркотичного засобу, зустрівся з останнім поруч з буд. № 26 по вул. Стрітенська в м. Херсон, де особисто передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1 700 грн., як оплату за придбання наркотичного засобу.

06.03.2025 р. близько 11.08 год. ОСОБА_5 , реалізуючи спільний із ОСОБА_8 умисел пов`язаний зі збутом наркотичних засобів, в ході особистої зустрічі передав ОСОБА_8 наркотичний засіб, а ОСОБА_8 у свою чергу передав ОСОБА_5 грошові кошти, частину яких за попередньою домовленістю з останнім залишив собі та розійшлись.

06.03.2025 р., близько 12.19 год., ОСОБА_8 , реалізуючи спільний з ОСОБА_5 умисел на збут наркотичного засобу, перебуваючи між буд. № 26 по вул. Стрітенська та буд. № 78 по вул. Котляревського в м. Херсон, за заздалегідь отримані від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1 700 грн., передав останньому полімерний зіп-пакет з речовиною, що відповідно до висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/115-25/5028 від 03.04.2025 р. є метадон, масою 0,1693 г., який згідно Списку № 1 Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

29.05.2025 р. ОСОБА_5 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, та ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, характер ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, доведення прокурором наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, його майновий стан та обставини кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, наявні докази, що містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів обстеження житла від 25.01.2025 р., контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 11.02.2025 р. та 07.03.2025 р., протокол зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.03.2025 р., результати аудіо- та відеоконтролю особи, візуального спостереження, , висновки експертів щодо наявності у вилучених зразках наркотичного засобу а також допит свідка ОСОБА_9 , який брав участь у відповідних негласних слідчих (розшукових) діях метадону, у своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Відтак, доводи захисника про відсутність доказів обґрунтованості підозри у матеріалах клопотання є безпідставними.

Крім того, на даному етапі провадження, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлювати факт наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення з огляду на представлені стороною обвинувачення докази, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, отриманими під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р. суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування такого заходу.

Так, з огляду на тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, наявна реальна ймовірність того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, зокрема за межами України або на тимчасово окупованих територіях.

З урахуванням характеру злочину та кількості зафіксованих епізодів, наявний ризик впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, оскільки підозрюваний, маючи можливість вільного пересування, може особисто або через третіх осіб впливати на них з метою надання вигідних показань або уникнення їх участі в розслідуванні.

Окрім того, існує ризик вчинення нового або продовження того самого кримінального правопорушення, з огляду на систематичність дій підозрюваного, спрямованих на збут наркотичних речовин з метою незаконного збагачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії»), тяжкість покарання у сукупності з обставинами провадження може створювати підвищений ризик втечі, що обґрунтовує застосування тримання під вартою як запобіжного заходу.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Отже, за сукупністю встановлених обставин та ризиків, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно визначеного обвинуваченому розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави враховуються обставини вчиненого кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, а також встановлені в справі ризики, передбачені ст. 177 КПК України. При цьому розмір застави повинен бути достатнім для гарантування виконання покладених обов`язків, однак не має бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, застава визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення підозрюваному застави у максимальних межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Такий розмір є співмірним характеру інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, які належать до категорії тяжких, визначений з урахуванням встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з урахуванням того, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у збуті наркотичного засобу, тобто у злочині, який за своєю природою передбачає отримання неправомірного прибутку. Визначення застави у максимально допустимих межах, передбачених для тяжких злочинів, є обґрунтованим і відповідає меті запобіжного заходу забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та недопущення перешкоджанню досудовому розслідуванню.

Отже, оскільки рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3