Справа № 236/3654/21
Провадження № 1-кп/202/284/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра кримінальне провадження за №0000303, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької обл., громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

-вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ

16.08.2021 року приблизно 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебуваючи у с. Щурово м. Лиман Краматорського району Донецької області зайшов на неогороджену територію бази відпочинку «Медик», де побачив одноповерховий будинок, в якому в одній із кімнат були відчинені вхідні двері. В цей момент у нього раптово виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 підійшов до будинку № 32 бази відпочинку «Медик» та через відчинені вхідні двері незаконно проник до кімнати № 2. Після чого керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, таємно, повторно з кімнати вказаного будинку, викрав наступне майно: мобільний телефон «Xiaomi» redmi note 4, в металевому корпусі вартістю 1733,34 грн.; мобільний телефон «Nokia» 230 D5 NV EAC вартістю 1199,40 грн., які належали потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2932,74 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.

Захисник обвинуваченого підтримала позицію свого підзахисного, та вважала за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, зазначив, що обвинувачений щиро розкаявся та визнав свою винуватість у вчиненому.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів з урахуванням індивідуалізації покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні ОСОБА_5 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним, корисливим злочином; дані про особу обвинуваченого, який є неодруженим, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, який раніше неодноразово судимий, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та відсутність обтяжуючих обставин.

При цьому не залишається поза увагою суду і те, що в рамках даного кримінального провадження цивільний позов не заявлено, та потерпілий не має претензій до обвинуваченого.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, який винуватість у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, факту відсутності у потерпілого претензій до обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, оскільки таке покарання буде відповідати безпосередній його меті, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, наявними матеріалами встановлено, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив злочин 16.08.2021 року, при цьому його було засуджено згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а отже до постановлення попереднього вироку, що у свою чергу передує застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України та визначенню остаточного покарання з урахуванням даної норми.

Згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 року, ОСОБА_5 було затримано о 12 год. 55 хв. 25 жовтня 2021 року, а тому саме з вказаної дати необхідно рахувати строк відбування покарання.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Речові докази, процесуальні витрати, в рамках даного кримінального провадження відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 року у вигляді позбавлення строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, приєднати частину покарання призначеного за цим вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, а саме з 12 год. 55 хв. 25.10.2021 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1