Справа № 587/1888/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004172 від 06 березня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правпопорушення за наступних обставин.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав

і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022,

у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25.10.2024 № 709-ОС (про особовий склад) старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.01.2025 № 14-ВВ старшого сержанта ОСОБА_5 , інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування відряджено до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ), з метою виконання спеціальних (бойових) завдань з 08.01.2025.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 26.03.2024 за № 203-ОС майора ОСОБА_6 призначено на посаду першого заступника начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування, та вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перший заступник начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування

НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України майор ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням

є безпосереднім начальником для старшого сержанта ОСОБА_5 .

Під час проходження військової служби за контрактом старший сержант

ОСОБА_5 відповідно положень Військової присяги та вимог

ст. ст. 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця , наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази , забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів

і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь»,

і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, старший сержант ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 10 год. 10 хв. 06.03.2025, перебуваючи у с. Стецьківа Сумського району Сумської області, у присутності військовослужбовців прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження першого заступника коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 №02.27/864/25-Вн-(гриф) від 05.03.2025 полковника ОСОБА_10 щодо організації несення бойового чергування на позиції відділення «ПАПРИКА» в районі Махновка, Курської області, рф, відданий на виконання бойового розпорядження командира 101 мб 61 омбр №126дск від 04.03.2025, доведеного першим заступником начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України майором ОСОБА_6 .

Умисне невиконання старшим сержантом ОСОБА_5 вище вказаного наказу полковника ОСОБА_11 потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав і пояснив, що 06 березня 2025 майором ОСОБА_6 у с. Стецьківка був поставлений наказ заступити на позицію в н.п. Махновка Курської області рф, боючись за своє життя, психологічно-моральний стан, він відмовився виконати наказ. Хоче продовжити нести військову службу. Воює з 2022 року, брав участь у бойових діях на різних напрямках. Розкаюється у вчиненому.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує ч.4 ст. 402 КК України, непокора, тобто інше умисне невиконання наказу начальника, вчинене в умовах воєнного стану.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме, те що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 402 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного ОСОБА_5 , на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебував, одружений, має на утриманні дитину 2024 року народження, має статус учасника бойових дій, приймав участь у бойових діях тривалий час на різних напрямках, має ряд хронічних захворювань, бажає далі нести військову службу, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд визнає те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини по справі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі, та за правилами ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків грошового забезпечення.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

На досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 07.03.2025 ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з правом внесення застави, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 грн. Відповідно до вказаної ухвали строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, а саме 12 год 50 хв. 06.03.2025.

20.03. 2025 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, що підтверджуються платіжною інструкцією про внесення застави.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом установлено, що з моменту звільнення із-під варти та на день ухвалення вироку, тобто в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_5 виконав покладенні на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_12 .

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369, 370, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України,у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 58 КК України основне покарання, призначене ОСОБА_5 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік замінити на службове обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

На підставі ст. 72 КК України у строк виконання покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , а саме з 06.03.2025 року по 20.03.2025 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - заставу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Заставу в розмірі 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), внесену 20.03.2025 року за ОСОБА_5 , відповідно до ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 07.03.2025 року, після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю - ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1