ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2469/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/288/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст. 336 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року.

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, працюючого різноробочим у ТДВ «Микулинецьке», учасника бойових дій, несудимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня затримання після набрання вироком законної сили.

У справі вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, будучи достовірно обізнаним про введення відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України воєнного стану, який неодноразово продовжувався і діє до цього часу, а також проведення на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 на всій території України мобілізації до Збройних Сил України, добровільно не з`явився в територіальний центр комплектування та соціальної підтримки для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Надалі, 20 вересня 2023 року ОСОБА_8 , будучи відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 19/3967 від 20 вересня 2023 року здоровим та придатним до проходження військової служби, 20 вересня 2023 року отримав під особистий підпис персональну повістку, яка зобов`язувала його з`явитися 25 вересня 2023 року о 08.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Проте, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, незважаючи на свою обізнаність в обов`язку та маючи можливість прибути 25 вересня 2023 року о 08.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, без поважних на те причин, не маючи передбачених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, порушуючи вимоги ст.65 Конституції України, ст.1,39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.1,22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», умисно не прибув у визначену повісткою дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у військову частину для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації в особливий період.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Теребовлянського районного суду від 19 червня 2025 року скасувати і визнати ОСОБА_8 невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що суд не врахував відсутність умислу на вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки він отримав повістку, не з`явився у призначений час для проходження військової служби, так як перебував на роботі, не переховувався від уникнення мобілізації, добровільно пройшов ВЛК, але не був згідний з результатом і після повторної ВЛК був визнаний обмежено придатним.

Наголошує, що суд дійшов безпідставного висновку про відсутність пом`якшуючих обставин, оскільки було встановлено, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій, раніше не судимий, позитивно характеризується, проживає з матір`ю, яка є пенсіонером, доглядає її, він хворіє на алкоголізм, від чого періодично проходить лікування.

Апелянт вважає, що неявка за однією повісткою без поважної причини без доведення умислу ухилення від служби, має кваліфікуватись як адміністративне правопорушення.

Вважає, що ОСОБА_8 вже виконав свій обов`язок перед державою як учасник бойових дій, а позбавлення волі суперечить принципу справедливості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, що відповідно до ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила, вважає вирок законним та обґрунтованим, просить залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах та є обґрунтованими.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вини в інкримінованому йому злочині не визнав, вказав, що він пройшов військово-лікарську комісію 20 вересня 2023 року, за результатами якої його визнано придатним до військової служби, отримав повістку, яка зобов`язувала його з`явитися 25 вересня 2023 року о 8.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Підтвердив, що у визначений день та час він не з`явився до РТЦ та СП, оскільки перебував на роботі. Зазначив, що повинен був повідомити уповноважених працівників РТЦ та СП про неможливість з`явитися за повісткою, однак цього не зробив і не мав наміру повідомляти про себе.

Вказав, що після вручення йому у вересні 2023 року повістки він змінив свій номер телефону. З 26 вересня 2023 року по 03 жовтня 2023 року він мав можливість прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але його оголосили в розшук.

Після направлення кримінального провадження стосовно нього за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 336 КК України, на вимогу працівників РТЦК та СП він повторно у 2024 році пройшов військово-лікарську комісію у м.Теребовлі, за результатами якої його було визнано обмежено придатним до проходження військової служби (внаслідок вживання алкоголю та перелому ноги).

Вважає, що не ухилявся від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період. Пояснив, що з травня 2015 року по 14 липня 2016 року він був мобілізований до Збройних Сил України у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, після чого його демобілізували. Зауважив, що висновку військово-лікарської комісії від 20 вересня 2023 року він не оскаржував. Вказав, що проживає разом із матір`ю, хворіє алкоголізмом, від якого двічі на рік лікується.

Як ствердив свідок ОСОБА_9 , у 2023 році був головою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 . У своїй роботі він та інші члени комісії керуються Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року.

Вказав, що після того, як військовозобов`язаний проходить ВЛК, тоді ця комісія колегіально приймає рішення більшістю голосів, чи він придатний до військової служби, чи ні. Рішення ВЛК підлягає оскарженню до обласної ВЛК або до суду. Зауважив, що обставин проходження ВЛК ОСОБА_8 пояснити не може, оскільки не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 суду вказав, що він працює лікарем психіатром у КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради та у 2023 році був членом ВЛК. Проходження огляду ОСОБА_8 , на даний час, не пам`ятає. Документів про психічний стан здоров`я ОСОБА_8 на момент огляду не було.

Зазначив, що, проводячи огляд ОСОБА_8 , він значних психічних розладів поведінки не виявив, тому в карті обстеження та медичного огляду ним прийнято рішення про те, що останній за станом здоров`я придатний до військової служби. Зауважив, що уточнював у ОСОБА_8 , чи він лікувався від алкогольної залежності у лікарнях м.Тернополя. Із такими розладами психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, які зазначені у висновку судово-психіатричного експерта, ОСОБА_8 підлягає мобілізації.

Свідок ОСОБА_11 , працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказав, що здійснював оповіщення осіб, які є військовозобов`язаними у віці від 25 до 60 років.

Повідомив, що у вересні 2023 року з метою перевірки документів та виконання мобілізаційних заходів в особливий період у смт.Микулинці Тернопільського району Тернопільської області він зупинив ОСОБА_8 , якого доставив для проходження ВЛК у м.Тернопіль. За результатами ВЛК ОСОБА_8 був визнаний придатним до військової служби і йому у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , під особистий підпис вручено повістку про явку на 25 вересня 2023 року до вказаного відділу для подальшої відправки у ЗСУ.

Зазначив, що ОСОБА_8 25 вересня 2023 року не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідав, за місцем проживання був відсутній. Такі обставини стали підставою для звернення у правоохоронні органи із відповідною заявою.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що вона була секретарем ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 . До її обов`язків входило друк заключень, які підписувала вона, як секретар ВЛК, та інші уповноважені лікарі. Такі заключення видавались військовозобов`язаним і реєструвалися нею у відповідній книзі протоколів заключення.

Показання свідків є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.

Так, згідно розписки №5 від 20.09.2023 року, ОСОБА_8 отримав повістку, відповідно до якої зобов`язався з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08 год. 25 вересня 2023 року, в якій особисто проставив свій підпис.

Суд встановив, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 20 вересня 2023 року №208, ОСОБА_8 , військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено медичний огляд, встановлено ожиріння ІІ ст., на підставі ст.13-22 графи ІІ розкладу хвороб, таблиці додаткових вимог «Б» 3-7,9,10 визначено, що він придатний до військової служби.

Рішення ВЛК ОСОБА_8 не оскаржував.

Суд підставно взяв до уваги облікову картку до військового квитка серії НОМЕР_1 , відповідно до якої ОСОБА_8 прийнятий на військовий облік 06 травня 2015 року, з 11 липня 2015 року по 14 жовтня 2015 року, з 09 листопада 2015 року по 13 березня 2016 року, з 26 березня 2016 року по 24 червня 2016 року, брав участь в АТО.

Зазначено, що ОСОБА_8 проходив медичні огляди: 23 квітня 2001 року -медичною комісією при Теребовлянському РВК визнаний НПМЧ, ст.77 «в» розкладу хвороб (наказ МО України від 14 серпня 2008 року №402), 20 вересня 2023 року -медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний придатним до військової служби.

Суд правомірно взяв до уваги заяву ОСОБА_8 адресовану начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 від 20 вересня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_8 ознайомлений із законодавством щодо проходження військової служби за призовом по мобілізації, із змістом ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 336 КК України, не заперечив щодо проходження військової служби за призовом по мобілізації у Збройних Силах України та військових формуваннях.

Відповідно до мобілізаційного розпорядження, ОСОБА_8 , у зв`язку із оголошенням мобілізації зобов`язаний був, не чекаючи повістки, з`явитись до РТЦК та СП в АДРЕСА_2 .

Як стверджує картка обстеження та медичного огляду №1663 від 20 вересня 2023 року, складена ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 пройшов медичне обстеження відповідними спеціалістами, особисто підтвердив, що інформація щодо стану його здоров`я надана ним в повному обсязі, йому встановлено діагноз ожиріння ІІ ст. та визначено, що він придатний до військової служби.

Суд правомірно послався на дані, вказані у військовому квитку ОСОБА_8 серії НОМЕР_2 від 06 травня 2015 року, в яких відображено дані прийняття та зняття його з військового обліку, проходження ним військової служби, а також дані, зазначеними у повістці № 5 від 20 вересня 2023 року, виданої ОСОБА_8 , про явку до ІНФОРМАЦІЯ_6 25 вересня 2023 року о 08.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 на відправку для проходження військової служби.

Також суд проаналізував та надав правильну правову оцінку даним відображеним у письмовій інформації:

- КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2 від 12 жовтня 2023 року, відповідно до яких у період з березня 2023 року по 12 жовтня 2023 року ОСОБА_8 на лікуванні у лікарні не перебував, за медичною допомогою не звертався;

- КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради від 10 жовтня 2023 року №4987, відповідно до яких у період з березня 2023 року по 10 жовтня 2023 року ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у центрі не перебував;

- КНП Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» від 06 жовтня 2023 року, відповідно до яких у період з 01 березня 2023 року по 05 жовтня 2023 року ОСОБА_8 за медичною допомогою не звертався; КНП Теребовлянської міської ради «Теребовлянський регіональний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 09 жовтня 2023 року, відповідно до як у період з березня 2023 року по 09 жовтня 2023 року ОСОБА_8 за медичною допомогою до лікарів підприємства не звертався;

- КНП Теребовлянської міської ради «Теребовлянський регіональний центр медико-санітарної допомоги» від 17 жовтня 2023 року, відповідно до яких у період з березня 2023 року по 17 жовтня 2023 року ОСОБА_13 (мати обвинуваченого) за медичною допомогою до лікарів підприємства не зверталась.

Як стверджує висновок судово-психіатричного експерта №670 від 19.10.2023 року ОСОБА_8 в момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він може усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_8 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку доказам в кримінальному провадженні, у їх сукупності, прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув у визначений у повістці день і час до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, чим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, тому його дії кваліфікував правильно за ст.336 КК України.

Доводи апелянта, що дії ОСОБА_8 мають кваліфікуватися як адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, тому його дії підпадають під кримінальну відповідальність.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, що мало місце 25 вересня 2023 року та підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, то посилання апелянта, що суд не врахував відсутність умислу на вчинення злочину ОСОБА_8 , вказуючи, що він отримав повістку, не з`явився у призначений час для проходження військової служби, бо перебував на роботі, але не переховувався від уникнення мобілізації, добровільно пройшов ВЛК, але не був згідний з результатом і після повторної ВЛК був визнаний обмежено придатним, то такі є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до правильного висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ст.336 КК України.

При цьому суд врахував, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, працює, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з 04 грудня 2019 року, тому посилання апелянта на те, що суд встановив, а не врахував таких обставин, є безпідставними.

Твердження апелянта, що суд дійшов безпідставного висновку про відсутність пом`якшуючих обставин, то з матеріалів провадження убачається, що органом досудового розслідування до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Однак, суд правомірно дійшов висновку про відсутність таких пом`якуючих обставин, оскільки активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття може бути тоді, коли є дієвим і включає в себе активні дії.

Проте, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_8 намагався виправити наслідки вчиненого, які конкретні дії для цього вживав.

Окрім цього, суд взяв до уваги характер та наслідки вчиненого злочину, те, що за станом здоров`я ОСОБА_8 придатний до військової служби.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. І в умовах збройної агресії з боку іншої держави, Захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1 та ч.2 ст.50 КК України.

Відмова від захисту Батьківщини, свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави та в умовах воєнного стану є неприпустимим, тому посилання апелянта, що ОСОБА_8 вже виконав свій обов`язок перед державою як учасник бойових дій, а позбавлення волі суперечить принципу справедливості покарання, є непереконливими.

За наведених обставин колегія дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді