Провадження № 1-кс/947/9278/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 204 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження на транспортний засіб марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 та ключ від транспортного засобу марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 ».

У судовому засіданні -

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 долучив письмове заперечення проти задоволення клопотання, зазначив, що транспортний засіб належить батьку фігуранта кримінального провадження, не має до вчинення протиправної діяльності будь-якого відношення. Просив відмовити у задоволенні клопотання, а у випадку накладення арешту на транспортний засіб не позбавляти власника права користування транспортним засобом.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також письмове заперечення представника власника майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурор у клопотанні зазначає про наступне.

Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України.

Встановлено, що вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень причетний громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом з іншими невстановленими особами здійснюють незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів через канал у месенджері «Telegram», де розміщуються оголошення щодо продажу сигарет із зазначенням ціни.

Також, встановлено, що відправки незаконно виготовлених підакцизних товарів відбуваються громадянами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з іншими невстановленими особами через відділення ТОВ «Нова пошта» на території м. Одеси із використанням різних даних відправника.

Прокурор зазначає про те, що громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснює транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів шляхом використання транспортного засобу марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 ».

В ході досудового розслідування 19.06.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук т.з. марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 », за результатами проведення якого було виявлено та вилучено:

- транспортний засіб марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 »;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;

- ключ від транспортного засобу марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Прокурор просить накласти арешт на вилучений транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та ключ від нього, посилаючись на те, що вони визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що власником т.з. марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 » є громадянин ОСОБА_5 , який є третьою особою в рамках кримінального провадження.

Прокурором не зазначено та необґрунтовано, що вилучений в ході проведення обшуку транспортний засіб відповідає хоча б одному із критеріїв речових доказів в рамках кримінального провадження, відсутнє також обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, що позбавляє можливості перевірити відповідність вилученого майна критеріям речових доказів. Прокурор лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства.

З клопотання, а також долучених в обґрунтування матеріалів, не вбачається, яке відношення транспортний засіб має до кримінального провадження, в рамках якого прокурор звертається з клопотанням про арешт майна та для чого транспортний засіб необхідний органу досудового розслідування.

Як вбачається з обставин вчинення кримінальних правопорушень органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення протиправних дій в рамках провадження може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не власник транспортного засобу ОСОБА_5 .

Більш того, як вбачається з ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, стороні обвинувачення надавався дозвіл на проведення обшуку в т.з. марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 » з метою відшукання та вилучення: незаконно виготовлених підакцизних товарів, які знаходяться в незаконному обігу, обладнання, сировини та інших речей, які використовуються для незаконного виготовлення підакцизних товарів, бухгалтерських та інших документів, чорнових записів незаконного виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, інших електронних носіїв інформації, грошових коштів, отриманих від незаконного збуту підакцизних товарів.

При цьому, під час обшуку транспортного засобу вказаних речей та предметів виявлено та вилучено не було, натомість, вилучено сам транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та ключ від нього, що належать третій особі ОСОБА_5 , який, як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, не має відношення до кримінального провадження.

На думку слідчого судді стороною обвинувачення не доведено на даний час, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна ОСОБА_5 , про який йдеться в клопотанні.

Прокурор лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства.

Крім того, у разі накладення арешту на майно власник майна не матиме можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним йому майном, адже будуть діяти обмеження в частині арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час арешт майна буде відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано обмежувати право власності власника майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000042 від 25.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 204 КК України відмовити.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно, а саме:

-транспортний засіб марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 »;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;

-ключ від транспортного засобу марки «BMW 320I», д.н.з. « НОМЕР_1 » повернути особі у якої його було вилучено.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1