Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/544/2025 Справа № 641/1598/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 13.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , 2013 р.н., з базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.06.2018 за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з обчисленням строку покарання з 10.05.2018. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.02.2019 вказаний вирок змінено в частині призначеного покарання та визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.09.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 71 КК України засуджений до покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 25.08.2021 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 28 днів;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України засуджений до 2 років обмеження волі;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2025 за ч.4 ст. 186 КК України засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2024, та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним у кримінальному провадженні за № 0000063 від 13.01.2025 за ч. 4 ст. 186 КК України

ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину проти власності, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, 13.01.2025 приблизно о 03 годині 00 хвилин, під час дії воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введеного в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, перебуваючи за будинком № 167 по проспекту Байрона у м. Харкові, побачивши малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , який лежав на землі та знаходився у свідомості, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна належного ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшовши до ОСОБА_8 , проти волі останнього, скориставшись тим, що останній не чинив опір, дістав з лівої кишені брюк мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «Galaxy J6+ (SM-J10F)» 3/32 GB, червоного кольору, вартістю 1774,00 гривень та зняв з лівої руки ОСОБА_8 наручний годинник ТМ «Q&Q» моделі «Q28B-002P», з металевим корпусом та металевим браслетом, вартістю 958,00 гривень, тобто відкрито викрав майно ОСОБА_9 на загальну суму 2732,00 гривень. Після чого, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном, з місця скоєння злочину зник, тим самим ОСОБА_5 діючи під час дії воєнного стану, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, відкрито викрав майно ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2732,00 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого манна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

ІІ. Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав повністю та беззаперечно вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Під час допиту надав пояснення, які узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними та відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ІІІ. Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити судові засідання без його участі та призначити покарання на розсуд суду. Вказав, що не заперечує проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Оцінка суду

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд уважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Установлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені у формулюванні обвинувачення, визнаються судом доведеними.

Ураховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , у співвідношенні їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за частиною четвертою статті 186 КК України - як відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України доведена в повному обсязі.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до статті 66 КК України - щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до статті 67 КК України відсутні.

VІ. Мотиви призначення покарання за обвинуваченням, що визнано судом доведеним

Прокурор в судовому засіданні просила призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2025, визначивши остаточну міру покарання 8 років позбавлення волі.

Обвинувачений та захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просили суд врахувати як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, взяти до уваги також, що обвинувачений активно допомагав слідству, повернув майно, тобто усунув заподіяну шкоду, а також те, що потерпілий не має майнових претензій до обвинуваченого, у зв`язку з чим просили застосувати статтю 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальне правопорушення.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги:

- характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином;

- конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, також враховує неістотну вартість майна, яке було предметом злочину, що не перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб;

- дані про його особу, зокрема: не одружений; на час розгляду кримінального провадження не працює; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив корисливе кримінальне правопорушення; за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину, яка наразі перебуває за межами країни.

Щодо сприяння активному розкриттю злочину, як на цьому наголошував захисник в судовому засіданні, то суд не визнає вказану обставину такою, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, оскільки під час розгляду справи суду не наведено аргументів на підтвердження надання обвинуваченим добровільної допомоги слідству.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18) активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним.

Втім, визнання обвинуваченим своєї вини, надання правдивих показань та участь у слідчому експерименті не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17 та від 07 квітня 2021 року у справі № 263/15605/17.

Також суд відхиляє доводи сторони захисту про добровільне відшкодування шкоди потерпілому та відсутність до обвинуваченого претензій з боку потерпілого та не визнає це пом`якшуючою обставиною, оскільки як вбачається з ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2025, майно, яке належало потерпілому, було вилучене 13.01.2025 під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, що свідчить про відсутність намірів у обвинуваченого щодо добровільного повернення майна.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Відповідно до позиції Верховного Суду (постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 17.09.2019 у справі № 744/884/17 (провадження № 51-8413км18), застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини чи сукупність обставин, які відповідно до ст. 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів.

В межах розгляду вказаного кримінального провадження не встановлено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання. При цьому суд ураховує, що ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в межах санкції частини четвертої цієї статті, у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_5 вчинив вказане у вироку кримінальне правопорушення до постановлення відносно нього останнього по часу вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2025, яким було враховано попередній вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 та остаточно визначено покарання із застосуванням вимог ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, тому в даному кримінальному провадженні до нього слід застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

На думку суду, остаточно визначене судом покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

VIІ. Цивільний позов не заявлено

VIІI. Інші питання

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 3183,60 грн (витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 04.02.2025 № СЕ-19/121-25/1500-ТВ в сумі 1591,80 грн та судової товарознавчої експертизи від 04.02.2025 № СЕ-19/121-25/11676-ТВ в сумі 159,80 грн), які слід стягнути з обвинуваченого на користь держави у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Так, згідно з постанови від 13.01.2025 визнано речовими доказами мобільний телефон «Samsung» червоного кольору, imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , який поміщено до паперового конверта з підписами усіх учасників слідчої дії; наручний годинник з білим циферблатом фірми «QandQ», який поміщено до паперового конверта з підписами усіх учасників слідчої дії, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області згідно квитанції № 02922. Вказане майно з урахуванням приписів ст. 100 КПК України належить повернути власнику, в даному випадку потерпілому ОСОБА_8 .

Арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2025 у справі № 641/230/25, скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою з 13.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду від 14.01.2025 у справі № 641/230/25 та продовжений ухвалою Комінтернівського районного суду від 11.03.2025 продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі вищенаведеного, згідно з ст. 50, 51, 70, 75, 76, ч. 2 ст. 271 КК України, керуючись ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 392-395, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2025, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання, яке призначене ОСОБА_5 , рахувати з 13.01.2025.

До набрання вироком суду законної сили продовжити запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою.

На підставі ст.72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13.01.2025 по 05.05.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 04.02.2025 № СЕ-19/121-25/1500-ТВ та судової товарознавчої експертизи від 04.02.2025 № СЕ-19/121-25/11676-ТВ в загальній сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) коп.

Скасувати арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2025 у справі № 641/230/25.

Речові докази:

мобільний телефон «Samsung» червоного кольору, imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , який поміщено до паперового конверта з підписами усіх учасників слідчої дії; наручний годинник з білим циферблатом фірми «QandQ», який поміщено до паперового конверта з підписами усіх учасників слідчої дії, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області згідно квитанції № 02922 повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Слобідський районний суд міста Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим у порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1