УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,, старшого слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Володимирі клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир, Володимирського району Волинської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, особи з інвалідністю ІІ групи, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 року до суду надійшло належним чином погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що 12 вересня 2025 року близько 09 години 00 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Audi Q3», транзитний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Ковельській в м. Володимир неподалік будинку № 44 у напрямку руху від центра міста до м. Ковель, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, зокрема п. п 2.3 (б, д), 18.1 був неуважним, не оцінив дорожню обстановку, не переконався, що рух керованого ним транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля по вищевказаному нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, набряку головного мозку, перелому потилиці з переходом на основу, субдуральну гематому зліва із якими госпіталізована до комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня», де померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 п. п 2.3 (б, д), 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

- п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.3 д) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

13.09.2025 відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17.09.2025 слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_7 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що свідчить про суспільну небезпеку останнього та те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а тому, у досудового слідства наявні підстави для твердження про існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 194 КПК України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи в судовому засіданні пояснив, що його підзахисний займається підприємницькою діяльністю, має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, являється особою з інвалідністю ІІ групи довічно, має зареєстроване постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Причетність до вчинення даного кримінального правопорушення своїм підзахисним не заперечував, проте просив врахувати, що даний злочин вчинений ним з необережності. Також пояснив, що ОСОБА_7 будь-яких намірів ухилятися від органів досудового слідства наміру не має а також перешкоджати слідству іншим чином не збирається, та матиме належну процесуальну поведінку. У зв`язку з викладеним, не заперечував щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проте просив не застосовувати обов`язок не залишати місце постійного проживання цілодобово, а лише в нічний час.

Підозрюваний ОСОБА_7 позицію свого захисника підтримав, просив застосувати відносно нього нічний домашній арешт, оскільки він змушений займатися підприємницькою діяльністю щоб утримувати свою сім`ю. Щодо здачі на зберігання відповідальним органам свого закордонного паспорта не заперечував. Зобов`язався надалі зберігати належну процесуальну поведінку.

Слідчий суддя заслухавши пояснення та доводи сторони обвинувачення, пояснення та доводи сторони захисту, приходить до такого.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Зі змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Крім наявності повідомленої підозри, у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчий та прокурор вказали про існування ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість впливати на свідків даного кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні наведено доводи щодо існування таких ризиків, однак не підтверджено їх будь-якими доказами, а відтак вони є лише припущеннями і не можуть братися судом до уваги.

В той же час прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як встановлено в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної, а також адміністративної відповідальності не притягувався, від органів досудового розслідування чи суду він не переховувався, на свідків також впливу не здійснював, виконував свої процесуальні обов`язки належним чином.

Також в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 має зареєстроване постійне місце проживання, одружений, що свідчить про місці соціальні зв`язки, являється приватним підприємцем, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, являється особою з інвалідністю ІІ групи довічно, не намагався уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, до органів досудового слідства з`являється за першою вимогою, що свідчить про належну його процесуальну поведінку.

Звісно, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст під час формування внутрішнього переконання слідчого судді, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства і суду.

Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості.

Наведені обставини у їх сукупності дають слідчому судді можливість зробити висновок про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід не у виді цілодобового домашнього арешту, а у виді домашнього арешту із забороною йому без дозволу слідчого, прокурора або суду у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, залишати місце свого проживання.

В такому разі заборона підозрюваному залишати своє житло у визначний судом час та застосуванням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в повній мірі надасть можливість запобігти ризикам щодо його переховування від органу досудового слідства та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,181, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб, тобто до 17 листопада 2025 року включно, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

- утримуватись від спілкування будь-яким чином із свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та слідчому.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає її негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 16 год. 30 хв. 18.09.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_10