УХВАЛА

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 752/24119/23

провадження № 51-3296 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року стосовно останньої,

установив:

Відповідно до наданих до касаційної скарги судових рішень, ухвалою Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року, за результатами розгляду апеляційної скарги захисника, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням її від відбування призначеного покарання з випробуванням, залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу належить залишити без руху, встановивши захиснику строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.

Однак захисник подав касаційну скаргу без дотримання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

У скарзі він посилається на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і закриття кримінального провадження.

Проте на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом стосуються лише невідповідності висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та оцінки доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і не має права досліджувати докази.

Наведені обставини належать до предмета перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак захисник взагалі не зазначає, які саме порушення допустив суд апеляційної інстанції при перегляді вироку за його скаргою, а фактично просить касаційний суд перевірити вирок суду першої інстанції на відповідність його вимогам ст. 411 КПК України, що не входить до предмета перевірки суду касаційної інстанції відповідно до вимог ст. 433 КПК України.

Крім того, наведена у касаційній скарзі постанова ККС від 13 листопада 2018 року у справі №?401/2807/16-к не є релевантною ситуації, коли особа викрадає кошти, які вважає своєю заробітною платою.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за цією скаргою.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції особою, яка подала касаційну скаргу, має бути підтверджено що не пропущено встановлений строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року стосовно останньої - залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3