Провадження № 1-кс/161/4607/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 06 серпня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Швайківка, Бердичівського району, Житомирської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3 ст 332, 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

В клопотанні зазначено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений та діє по даний час, у зв`язку із чим встановлено обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

ОСОБА_6 , розуміючи складнощі у перетині державного кордону, зокрема дію обмежень щодо виїзду військовозобов`язаних громадян, вирішив організувати і здійснити незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон.

Всупереч вищевказаним положенням законодавства, ОСОБА_6 , діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів та керуючись метою отримання незаконних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, вирішив організувати незаконне переправлення поза офіційного пункту пропуску державного кордону України до республіки Польща ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянином України та являється військовозобов`язаною особою.

Так, 08.07.2025, ОСОБА_6 , в ході безпосередньої зустрічі із військовослужбовцем прикордонної служби ОСОБА_8 , висловив намір організувати незаконний перетин державного кордону України військовозобов`язаних осіб, при сприянні у цьому військовослужбовцем ОСОБА_8 шляхом надання останньому неправомірної вигоди.

Після цього, 01.08.2025, ОСОБА_6 , будучи у селі Римачі, Ковельського району, в ході безпосередньої зустрічі із військовослужбовцем ДПС України ОСОБА_8 , підтвердив останньому свій намір організувати незаконний перетин державного кордону України військовозобов`язаної особи, а саме ОСОБА_7 до республіки Польща, без передбаченого на те дозволу, при цьому обговорили час, місце та спосіб такого перетину, пообіцявши надати ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 5 000 США, за сприяння у перетині державного кордону України військовозобов`язаних осіб через офіційний пункт пропуску.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи умисно, на виконання заздалегідь складеного злочинного плану, направленого на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаної особи через державний кордон України, 01.08.2025 через мобільний застосунок «Telegram» надіслав військовослужбовцю ДПС України ОСОБА_8 фотокопії паспорту громадян України для виїзду закордон та фотокопії Карти побиту на гр. ОСОБА_7 , щодо якого ОСОБА_6 мали намір організувати незаконне переправлення через держаний кордон України.

В подальшому, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який мав на меті незаконно перетнути державний кордон України та ухилитися від мобілізації, відбулася усна домовленість, відповідно до якої, ОСОБА_7 мав передати 2000 доларів США особисто провіднику за перевезення його в службовому купе без належних документів та реєстрації у транспортній документації через ПП «Ягодин». Крім того, в подальшому ОСОБА_7 мав передати 5000 доларів США військовослужбовцю ДПС України ОСОБА_8 за сприяння у незаконному пропуску через державний кордон України. Після чого, сторони узгодили, що посадка ОСОБА_7 до вагону потяга, провідником якого являється ОСОБА_6 , відбудеться 05.08.2025, близько 01 год. 05 хв. на одній із залізничних станцій у місті Бердичів, Житомирської області, під час зупинки потяга на шляху до пункту пропуску «Ягодин».

Так, 05.08.2025, близько 01 години 05 хвилин, ОСОБА_6 , на виконання попередньої домовленості та реалізації свого злочинного наміру, будучи на одній із залізничних станцій у межах міста Бердичів, Житомирської області, перебуваючи на той момент на роботі у якості провідника пасажирського вагону №14 сполученням Київ-Хелм, діючи умисно, з корисливих мотивів, посадив у службове купе вагона громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не мав при собі жодних документів, що давали б право на законний перетин державного кордону України. Тим самим, ОСОБА_6 забезпечив ОСОБА_7 незаконне перебування у вагоні без оформлення квитка, без реєстрації у транспортній документації та без повідомлення відповідних органів, що вказує на приховане перевезення особи, діючи з метою отримання неправомірної вигоди.

Під час поїздки у потязі міжнародного сполучення Київ Хелм, а саме у вагоні №14 до пункту пропуску «Ягодин», у купе вагону, ОСОБА_7 передав провіднику кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 05.08.2025 складає 83 580грн., як плату за незаконне перевезення та сприяння в подальшому перетині державного кордону України.

В подальшому, а саме 05.08.2025, близько 08 години 10 хвилин, після прибуття потягу на залізничний пункт пропуску «Ягодин», перебуваючи у тому ж купе, ОСОБА_7 , діючи відповідно за попередньою змовою та домовленості із ОСОБА_6 , заздалегідь погодивши із ним порядок незаконного переміщення через державний кордон України, особисто, у присутності останнього, передав військовослужбовцю ДПС України начальнику групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України - ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 05.08.2025 складає 208 950 грн., однак його дії були викриті та припинені правоохоронними органами.

Окрім цього, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений та діє по даний час, у зв`язку із чим встановлено обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаною особою, підпадав під дію вищевказаного закону, що обмежував виїзд громадян України за її межі, або потребував спеціального дозволу, для чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді провідника пасажирського потягу міжнародного сполучення Київ-Хелм, діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив у злочинну змову із громадянином України ОСОБА_7 з метою організації незаконного перетину останнім державного кордону України. У межах досягнутої домовленості, провідник зобов`язався незаконно перевезти вказану особу у купе провідника до залізничного пункту пропуску «Ягодин», без оформлення проїзних документів та без внесення до транспортної документації, а також забезпечити умови для передачі неправомірної вигоди службовій особі ДПС України за сприяння у незаконному перетині державного кордону України.

На виконання злочинного плану, 01.08.2025, ОСОБА_6 , будучи у селі Римачі, Ковельського району, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання,в ході безпосередньої зустрічі із військовослужбовцем ДПС України ОСОБА_8 , підтвердив останньому свій намір організувати незаконний перетин державного кордону України військовозобов`язаної особи, а саме ОСОБА_7 до республіки Польща, без передбаченого на те дозволу, при цьому обговорили час, місце та спосіб такого перетину, пообіцявши надати ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 5 000 США, за сприяння у перетині державного кордону України військовозобов`язаних осіб через офіційний пункт пропуску.

ОСОБА_8 , згідно наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 452-ОС від 07.05.2025, призначений на посаду начальнику групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), де останній проходить військову службу по теперішній час.

Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», під час проходження військової служби на посаді начальнику групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до посадової інструкції начальнику групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 зобов`язаний у своїй діяльності керуватись Конституцією України, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, документами, що стосуються військової служби та Державної прикордонної служби України, посадовою інструкцією, іншими розпорядчими актами Адміністрації Державної прикордонної служби України.

До завдань та обов`язків начальника групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 належить, крім іншого: особисто брати участь у службі з охорони державного кордону та здійсненні прикордонного контролю, в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань.

Отже, ОСОБА_8 будучи начальником групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_5 , був наділений повноваженнями, щодо охорони державного кордону України та здійсненні прикордонного контролю, а тому за посадою постійно здійснює функції представника влади, а тому, являється службовою особою.

Так, 05.08.2025, ОСОБА_6 , близько 01 години 05 хвилин, на виконання попередньої домовленості та реалізації свого злочинного наміру, будучи на одній із залізничних станцій у межах міста Бердичів, Житомирської області, перебуваючи на той момент на роботі у якості провідника пасажирського вагону №14 сполученням Київ-Хелм, діючи умисно, з корисливих мотивів, посадив у службове купе вагона громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не мав при собі жодних документів, що давали б право на законний перетин державного кордону України. Тим самим, ОСОБА_6 забезпечив ОСОБА_7 незаконне перебування у вагоні без оформлення квитка, без реєстрації у транспортній документації та без повідомлення відповідних органів, що вказує на приховане перевезення особи, діючи з метою отримання неправомірної вигоди.

Під час поїздки у потязі міжнародного сполучення Київ Хелм, а саме у вагоні №14 до пункту пропуску «Ягодин», у купе вагону, ОСОБА_7 передав провіднику коши в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 05.08.2025 складає 83 580грн., як плату за незаконне перевезення та сприяння в подальшому перетині державного кордону України.

В подальшому, а саме 05.08.2025, близько 08 години 10 хвилин, після прибуття потягу на залізничний пункт пропуску «Ягодин», перебуваючи у тому ж купе, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та домовленості із ОСОБА_6 , заздалегідь погодивши із ним порядок незаконного переміщення через державний кордон України, особисто, у присутності останнього, передав військовослужбовцю ДПС України начальнику групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України - ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 05.08.2025 складає 208 950 грн., однак його дії були викриті та припинені правоохоронними органами.

05.08.2025 о 11 год 39 хв ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

05.08.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 369 КК України є встановлення фактичних даних, отриманих у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом порядку, зафіксованих у протоколах слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами, на підставі яких доводиться його вина, а саме: Протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; Протоколом затримання ОСОБА_6 та його особистий обшук; Протоколом затримання ОСОБА_7 та його особистий обшук; Протокол огляду за участю ОСОБА_8 ; Іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

В органу досудового розслідування наявні обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, спотворити, або сховати будь яку з речей та документів, які мають значення для досудового розслідування.

Разом з тим, необхідність застосування відносно ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, обумовлено тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, серед яких, міра покарання за які передбачає позбавлення волі строком від семи до дев`яти років позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому існують реальні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), знищити, спотворити, або сховати будь яку з речей та документів, які мають значення для досудового розслідування (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Так, обґрунтовуючи ризик, зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 в будь-який момент, усвідомлюючи, що його підозрюють у причетності до скоєння тяжких злочинів, з метою уникнення покарання може залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 буде вживати заходів аби знищити, спотворити чи сховати будь які речі та документи, що мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки на даний час триває пошук, збір та приєднання до матеріалів кримінального провадження всіх доказів протиправної діяльності.

Одночасно, на даний час не встановлено всіх інших осіб, які причетні до вказаної протиправної діяльності, та всіх сил і засобів залучених для незаконного переправлення осіб, через державний кордон України.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини зі свідками, які надали викривальні показання та схиляти їх до зміни даних слідства показань. Крім того, він знайомий з особою, якій було надано неправомірну вигоду і може вплинути на його показання, погодити версію подій або схилити його до відмови від наданих свідчень, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, з метою спотворення отриманих фактичних даних під час проведення досудового розслідування та уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до надання неправдивих свідчень або відмови від надання таких.

Окрім цього, необхідно врахувати положення ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо. Покази учасників кримінального провадження суд отримує усно. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України жодний доказ не має наперед встановленої сили. Таким чином, є достатні підстави вважати, що ризик незаконного впливу на свідка на нинішньому етапі досудового розслідування є високим, оскільки при обранні запобіжного заходу підозрюваному, відповідно до вимог ст. 184 КПК України, останньому вручено копії документів, у тому числі протокол допиту свідка, внаслідок чого ОСОБА_6 стали відомі його свідчення.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкі умисні злочини, серед яких злочин, за який передбачено покарання від семи до дев`яти років позбавлення волі, тому є достатні підстави вважати, що лише застосування до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 не може запобігти вищевказаним ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він підозрюється у вчинені тяжкого умисного злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що у разі його застосування підозрюваний не буде гарантовано обмеженим у здійсненні незаконного впливу на свідків.

Беручи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, серед яких злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років позбавлення волі, в органу досудового розслідування є обґрунтована впевненість й достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі він буде незаконно впливати на свідків, спробує ухилитись від слідства та суду, знищити, спотворити чи сховати будь які з речей та документів, які мають значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а тому менш суворі запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, які зазначені в ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник просив заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування за №0000577 від 03.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

05.08.2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

05.08.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за місце свого проживання характеризується з позитивної сторони, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких має групу інвалідності, опікує тяжко хвору матір. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань, тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця навчання, роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 184,193,194 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.10.2025 року включно, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Житомирській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

-не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця навчання, роботи;

-здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить по 05.10.2025 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07 серпня 2025 року о 09-05 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1