ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 04 вересня 2025 р. щодо підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0003038,-

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю м. Чернівці, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, не працюючому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 28 ч.2, 194 ч.2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2025 року включно.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 5 ст. 194 КПК України та визначити заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказувала, що в ухвалі слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий за вчинення майнових злочинів, що не відповідає дійсності.

Зазначала, що ОСОБА_7 брав участь у слідчому експерименті де детально описав

ЄУНСС 725/7946/25 НП 11сс/822/265/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10

обставини, за яких було здійснено кримінальне правопорушення, на даний час активно сприяє слідству у розкритті злочину. А тому вважає, що підозрюваний не може впливати на потерпілого чи свідків.

Звертає увагу, що слідчим суддею безпідставно не було застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави, оскільки обставини кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не підпадають під жоден пункт ч. 4 ст. 183 КПК України.

Також вказувала, що обраний підозрюваному запобіжний захід є винятковим та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Вважає, що зазначені прокурором ризики не доведені, а тому щодо підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 є особою молодого віку, якому нещодавно виповнилося 18 років, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись нам обставини, що наведені в скарзі, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувати оскаржувану ухвалу, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що своїми протиправними діями ОСОБА_7 разом з іншою особою здійснили підпал припаркованого автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 312D», що призвело до непоправного його пошкодження, що унеможливлює подальше використання цього транспортного засобу за призначенням, спричинивши його власнику ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 5000 доларів США.

03.09.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Вказаний злочин є тяжким і санкція цього злочину є безальтернативною і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

В матеріалах кримінального провадження є достатньо даних, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунуте звинувачення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що останній є особою молодого віку, не навчається, не працевлаштований, раніше не судимий.

Врахувавши дані про особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого йому злочину, вагомість доказів щодо пред`явленої підозри, покарання, яке може бути призначено підозрюваному в разі засудження останнього, суд обґрунтовано зазначив, що, враховуючи заявлені ризики та перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і прийшов до правильного висновку про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Що стосується доводів апелянта про не застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, то вони є слушними.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Злочин, інкримінований ОСОБА_7 вчинений не із застосуванням насильства щодо особи або погрозою його застосування, не пов`язаний з загибеллю людини та не являється особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів і в цьому кримінальному провадженні підозрюваному не обирався запобіжний захід у вигляді застави.

Не визначення слідчим суддею розміру застави є помилковим та суперечить вимогам ст.183 ч.4 КПК України, а тому колегія суддів, вважає, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

При визначенні розміру застави колегія суддів враховує тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із знищення чужого майна вчиненого групою осіб, а тому колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави в межах, передбачених щодо осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину та становить 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі наведеного та керуючись ст. 182, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 04.09.2025 р., якою обрано підозрюваному ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні №0003038, запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 жовтня 2025 року включно.

Одночасно для забезпечення належного виконання обов`язків, передбачених КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Чернівецького апеляційного суду: р/р UA 0082901, код , МФО 820172 ДКСУ у м. Києві.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі.

В разі внесення застави та звільнення ОСОБА_7 з-під варти, покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_12

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків підозрюваному, у разі внесення застави, визначити до 29 жовтня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

В разі внесення застави та з моменту звільнення особи з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя