Справа № 577/4235/24
Провадження № 1-кп/577/125/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000652 від 09.06.2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна середня, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого підсобним працівником ТОВ «ГК «АВТРОСТРАДА», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На протязі тривалого часу між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 , які мешкають в одному під`їзді багатоквартирного будинку, тривали неприязні відносини, що виникли на побутовому грунті.

08.06.2024 року близько 20:00 год. ОСОБА_7 , проходячи поряд з під`їздом №3 будинку АДРЕСА_2 , побачив сусіда ОСОБА_5 , який, сидячи навприсядки, читав у мобільному телефоні новини з фронту, не звертаючи уваги на оточуючих.

У цей час у ОСОБА_7 виник раптовий умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи задумане, скориставшись тим, що потерпілий не звертає на нього уваги та перебуває в положенні, з якого не зможе швидко підвестися та чинити активний опір, ОСОБА_7 , з метою помсти за минулі конфлікти, підійшов до ОСОБА_5 та умисно, несподівано для останнього, наніс один удар ногою в область голови, від якого потерпілий впав на спину, а потім вже лежачому - чисельні удари ногами по тулубу і кінцівках, спричинивши синець у правій лопатковій ділянці з переходом на бічну поверхню грудної клітини на ділянку заднє-пахвової лінії в проекції 4-го ребра, садна по передній поверхні правого стегна у нижній третині та по передній поверхні лівої гомілки у середній третині та синець по переднє-внутрішній поверхні лівого стегна у всіх третинах, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи неправомірні дії, ОСОБА_7 повернувся до під`їзду № 3, де дістав із власного рюкзака ніж, яким умисно завдав потерпілому один удар в ділянку живота, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колотого поранення по передній черевній стінці між реберною дугою та остю клубової кістки ліворуч, а потім два удари ножем в ділянку правої сідниці та один удар у ліве стегно, спричинивши рани лівого стегна та правої сідниці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

О 21:30 год. ОСОБА_5 із зазначеними тілесними ушкодженнями у тяжкому стані був доставлений бригадою СШМД до КНП НМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» та невідкладно прооперований.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 204 від 21.06.2024 року у ОСОБА_5 на час судово-медичного обстеження мали місце: синець в правій лопатковій ділянці з переходом на бічну поверхню грудної клітини на ділянку заднє-пахової лінії в проекції 4-го ребра, рана в проекції білої лінії живота в пупковій та лобковій ділянці зі слідами від швів, марлева пов`язка в лівій здухвинній ділянці, марлева пов`язка в нижнє-внутрішньому квадраті правої сідниці, марлева пов`язка по заднє-внутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині, садна по передній поверхні правого стегна у нижній третині, синець по переднє-внутрішній поверхні лівого стегна у всіх третинах, садна по передній поверхні лівої гомілки у середній третині.

При госпіталізації у відділення виявлено 4 колоті поранення: 1) ділянка середини між реберною дугою та остю клубової кістки ліворуч по передній черевній стінці, проникаюча, довжиною 4 см, шириною ¬ 1,5 см, дно ¬ великий сальник, 2) 2/3 лівого стегна, розміром 4х1 см, глибиною 7 см, 3) середня третина правої сідниці, розміром 4,5х1 см, глибиною 7 см, 4) нижня третина правої сідниці, розміром 2х0,5 см, глибиною 7 см.

Знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні 78 КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» з 08.06.2024 до 20.06.2024 з діагнозом «проникаюче ножове поранення черевної порожнини; дотичне поранення низхідної товстої кишки; внутрішньочеревна кровотеча; множинні ножові поранення в/3 лівого стегна, правої сідниці (двічі); ЗЧМТ; струс головного мозку; забій грудної клітини».

Рана в проекції білої лінії живота в пупковій та лобковій ділянці зі слідами від швів є наслідками медичної маніпуляції та встановлення ступеню тяжкості не підлягає.

По ступеню тяжкості синці, садна відносяться до легких тілесних ушкоджень.

По ступеню тяжкості рани лівого стегна та правої сідниці, так як для їх загоєння необхідно час більше 6, але менше 21 дня, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

По ступеню тяжкості проникаюче ножове поранення черевної порожнини, дотичне поранення низхідної товстої кишки, внутрішньочеревна кровотеча по небезпечності для життя, згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Синці та садна виникли від дії тупого предмету, інші ушкодження виникли від дії гострого предмету, який має колото-ріжучі властивості. Кількість травматичних впливів не менше 7-ми (т. 1, а.с. 163-167).

Отже, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив факт спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зазначивши наступне.

Десь близько чотирьох років тому ОСОБА_5 , з яким проживає в одному під`їзді, вдарив його восьмирічного сина по голові і з цього часу вони припинили спілкування, навіть не вітались. Особливо відносини загострилися десь у лютому-березні 2022 року коли потерпілий після 22:00 години зачиняв під`їзд, у зв`язку з чим доводилося лізти через вікно та відкривати двері щоб потрапити додому. У цей час виходив потерпілий з матір`ю, які ображали його. Крім того, ОСОБА_5 приносив до дверей його квартири сміття, при цьому розмахував битою та погрожував завдати тілесних ушкоджень. Також потерпілий ображав сина, про що розповідав останній, внаслідок чого дитина перестала приходити до батька. 08.06.2024 року близько 20:00 год., повертаючись з магазину побачив ОСОБА_5 , котрий сидів навприсядки біля під`їзду, спираючись на стіну будинку та дивився щось у телефоні. Підходячи до дверей під`їзду, почув як потерпілий обізвав його нецензурним словом. Поклавши рюкзак біля дверей, підійшов до ОСОБА_5 з метою побиття останнього, оскільки накопилася образа. Скориставшись тим, що потерпілий перебуваючи у положенні навприсядки дивиться телефон і не чекає нападу, наніс два-три удари кулаком в голову, від чого ОСОБА_5 став на четвереньки, а потім продовжив побиття вже ногами по тулубу. Від нанесених ударів потерпілий перевернувся на спину і, відбиваючись ногами, почав погрожувати вбивством, у зв`язку з чим наніс ОСОБА_5 ще 5-6 ударів ногами. Потім зупинився і направився до під`їзду, але потерпілий, піднявшись, став рухатися за ним знов погрожуючи життю. Ця обставина розлютила ще більше, а тому, взявши ніж із рюкзака, який залишив біля під`їзду, він наніс ОСОБА_5 один удар ножем в живіт, а коли той впав на землю - ще два удари ножем у сидниці. Після чого покинув місце злочину, заховавши ніж під стріхою в гаражі. З часом ніж добровільно видав працівникам поліції. У вчиненому кається, але гадає, що пробачатися немає за що, оскільки винним у конфліктах вважає саме потерпілого. Заявлений ОСОБА_5 позов про відшкодування матеріальних збитків визнає повністю, а щодо моральної шкоди - частково, тому як сума в 200 000 грн. є занадто завищеною.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що дійсно з підсудним склалися неприязні відносини, внаслідок чого вони взагалі не спілкувалися. Конфлікт виник ще до війни коли ОСОБА_7 почав скидати сміття під двері його квартири і це було неодноразово, при цьому на зауваження не реагував. Тоді він це сміття збирав та відносив до квартири обвинуваченого. Крім того, з початком війни, на прохання мешканців, після 22:00 год., тобто з настанням комендантської години, замикав двері під`їзду на проволоку, у зв`язку з чим підсудному декілька разів доводилось залазити через вікно. До малолітнього сина ОСОБА_7 ніколи сили не застосовував, навіть не спілкувався. 08.06.2024 року близько 20:00 год. він навприсядки сидів біля під`їзду та читав в мобільному телефоні новини з фронту, не звертаючи уваги на оточуючих. Тому не бачив, як підійшов ОСОБА_7 , а лише відчув удар ногою в голову, від чого короткочасно знепритомнів. Опритомнився, лежачи на спині, а підсудний продовжував бити ногами по голові та тулубу. З метою захисту почав відбиватися ногами. Обвинувачений побіг до під`їзду та повернувся з ножем у руці. Побачивши це, став відходити і тоді ОСОБА_7 вдарив ножев у лівий бік, від чого він впав на спину, а потім вдарив ножем ще по сидницях та правій нозі. Що відбувалося далі не пам`ятає. Додав, що понесені матеріальні збитки, пов`язані з лікуванням, ОСОБА_7 повністю сплатив і з цього приводу спір відсутній. Разом з тим, залишилась невідшкодованою моральна шкода, розмір якої оцінює у 200 000 грн., оскільки внаслідок злочинних дій обвинуваченого переніс психологічний стрес, перебуваючи на межі смерті, був вимушений змінити уклад життя, тривалий час лікуватися, переносячи біль. Вважає, що підсудний заслуговує найсуворіше покарання.

Окрім показів потерпілого вина підсудного доводиться наступними доказами.

Показами свідка ОСОБА_8 , матері потерпілого, яка пояснила, що 08.06.2024 року близько 20:00 год. перебуваючи у власній квартирі АДРЕСА_3 , розташованої на першому поверсі, почула крики сина ОСОБА_5 . Виглянувши у вікно, побачила, що син лежить на асфальті (на дорозі) і тримає рукою, яка була в крові, рану. У цей час ОСОБА_7 наносить потерпілому удари ногою в область правої частини тулуба. Вискочивши до під`їзду і побачивши обвинуваченого, який спокійно відходив, крикнула у слід: «Що ти наробив», але останній ніяким чином не відреагував. Потім зібралися люди, викликали щвидку, яка і доставила сина до лікарні. Додала, що ОСОБА_7 постійно кидав сміття під їх квартиру, а син збирав це сміття і відносив до дверей ОСОБА_7 .

Показами свідка ОСОБА_9 , сестри потерпілого, котра засвідчила, що у вказані день та час, перебуваючи з матір`ю у квартирі, почула крик брата. Слідом за матір`ю вибігла на вулицю, де побачила, що ОСОБА_5 лежить посеред дороги і тримається руками за живіт, з якого тече кров. Останній повідомив, що його «підрізав» ОСОБА_7 , але обвинуваченого вже не було. Далі зібралися люди і приїхала щвидка, яка відвезла брата до лікарні. У неї особисто з ОСОБА_7 ніяких конфліктів не було.

Показами свідків сторони захисту:

- ОСОБА_10 , матері обвинуваченого, сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 , які пояснили, що про конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з приводу перенесення сміття до дверей і образи дитини знають лише зі слів обвинуваченого;

- ОСОБА_14 , товариша ОСОБА_7 , котрий вказав, що допомогав останньому налаштовувати камеру відеоспостереження, із запису якої було видно, що на протязі з 06.04.2024 до 30.05.2024 потерпілий 14 разів приносив сміття і викидав під двері квартири підсудного;

- малолітнього Піджарого Нікити, сина підсудного, допитаного в присутності матері та психолога, який запевнив, що ніякого конфлікту у нього з потерпілим ніколи не було, про конфлікт ОСОБА_5 з батьком з приводу сміття знає лише зі слів останнього. Ніколи не чув щоб батько лаявся з потерпілим. Один раз бачив на дверях під`їзду напис «ОСОБА_16 мусорить в під`їзді».

Крім того, вина ОСОБА_7 доводиться наступними письмовими доказами представленими стороною обвинувачення:

- випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 , який перебував на лікуванні у Конотопській ЦРЛ з 08.06.2024 по 20.06.2024 року з діагнозом: «Проникаюче поранення черевної порожнини. Дотичне поранення вхідної товстої кишки» (т. 1 а.с. 73-79);

- протоколом огляду місця події від 08.06.2024 року, яким є відкрита ділянка двору по АДРЕСА_2 , поблизу під`їзду №3, де була виявлена кров (т. 1 а.с. 130-134);

- протоколом огляду місця події, що відбувався у приміщенні Конотопської ЦРЛ, в ході якого були вилучені речі потерпілого зі слідами крові (т. 1 а.с. 136-139);

- протоколом затримання ОСОБА_7 , відеозапис якого переглянутий під час судового розгляду, під час чого обвинувачений розповідав про обставини скоєного злочину, що майже тотожні показам наданим в суді (т. 1 а.с. 140-143);

- відеозаписом цією події з мобільного телефону представленого громадянином, на якому видно, як ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 (т.1 а.с. 152-160);

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним із застосуванням технічних засобів фіксування від 10.06.2024 року, відеозапис якого була переглянута під час судового засідання, в ході якого ОСОБА_7 детально розповів про обставини вчинення злочину та відтворив механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , демонструючи нанесення ударів руками та ногами, а також ножем (т. 1 а.с. 187-195);

- відповідно до висновку судово-медичного експерта № 236 від 25.07.2024 року механізм спричинення тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, співпадає з тілесними ушкодженнями у вигляді синця в правій лопатковій ділянці, садна правого стегна, синця лівого стегна, садна лівої гомілки, проникаючого ножового поранення черевної порожнини, які малися у ОСОБА_5 на час судово-медичного обстеження та під час госпіталізації у відділення. Частково співпадає з тілесними ушкодженнями у вигляді колотих ран правої сідниці та лівого стегна, оскільки під час проведення слідчого експерименту був продемонстрований механізм нанесення ударів (2) ножем в ділянку сідниць та лівого стегна, а згідно даних медичної документації виявлено три колоті рани: в ділянках правої сідниці (2) та в ділянці лівого стегна (1). Не співпадає в локалізації нанесення ударів в ділянку голови, тому як тілесних ушкоджень на час госпіталізації в лікарню та на час судово-медичного обстеження не виявлено (т. 1 а.с. 196-200);

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 із застосуванням технічних засобів фіксування від 25.06.2024 року, відеозапис якого оглянутий в судовому засіданні, під час якого потерпілий детально розповів та відтворив обставини вчиненого злочину продемонструвавши механізм заподіяння йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів ногами та ножем (т. 1 а.с. 201-215);

- за висновком судово-медичного експерта № 235 від 25.07.2024 року механізм спричинення тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, співпадає з тілесними ушкодженнями у вигляді синця в правій лопатковій ділянці, садна правого стегна, синця лівого стегна, садна лівої гомілки, проникаючого ножового поранення черевної порожнини, колотих ран по внутрішній поверхні лівого стегна та в ділянці правої сідниці, які малися у потерпілого на час госпіталізації у відділення та під час судово-медичного обстеження. Не співпадає в локалізації нанесення ударів в ділянку голови та зовнішньої поверхні лівого стегна, тому як тілесних ушкоджень на час госпіталізації в лікарню та на час судово-медичного обстеження не виявлено (т. 1 а.с. 216-220);

- протоколом огляду DVD-R диску з аудіозаписом повідомлення на лінію «102» від 08.06.2024 року про ножове поранення (т. 1 а.с. 232-236).

За висновком стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи № 31 від 30.04.2025 року на даний час ОСОБА_7 тяжким психічним захворюванням не страждає, виявляє параноїчний розлад особистості, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 тяжким психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, також виявляв параноїчний розлад особистості, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Крім того, у висновку наголошено, що життєвому стилю поведінки ОСОБА_7 притаманна надмірна підозрілість та недовіра до оточуючих, в тому числі близьких людей, із тенденцією трактувати нейтральні та звичні події, як якимось чином загрозливі чи образливі щодо нього. Також характерною ознакою людей з вказаною характерологічною конституцією є важкість прийняття невдач, вони важко переживають образи чи критику зі сторони інших осіб, при цьому вкрай вимогливими до оточення. Ще однією із знакових особливостей параноїчних особистостей є охопленість специфічним сприйняттям та трактуванням навколишніх подій, як «підозріливих» з їх подальшою гіперболізацією в негативному для себе контексті (т. 2 а.с. 48-55).

Отже, представлені стороною обвинувачення докази в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненому злочині, а саме навмисному заподіянні потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень шляхом ножових поранень на грунті особистих неприязних відносин і є достатніми для притягнення підсудного до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України.

На переконання суду конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, що виник з приводу сміття та зачинення наніч дверей під`їзду під час комендантської години, не може бути визнаний провокуючим до вчинення розглядуваного злочину, оскільки є незначним і міг вирішитися шляхом розмови чи звернення до компетентного органу, а не застосуванням сили.

Щодо посилань на побиття та образи сина, то в цій частині пояснення ОСОБА_7 є надумані, оскільки допитаний в якості свідка малолітній ОСОБА_15 засвідчив, що ніколи потерпілий не висловлював на його адресу образ та не застосовував до нього силу.

Відтак, посилання обвинуваченого на ці обставини не заслуговують на уваги суду.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.

До обставин пом`якшуючих покарання слід віднести добровільне відшкодування матеріальних збитків, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем роботи, мешкання та тимчасового утримання (СІЗО), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Разом з тим, суд не сприймає визнання підсудним факту заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, як щире каяття, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки скоєного. Проте, таких даних під час судового розгляду встановлено не було, що виключає можливість врахування цієї обставини, як пом`якшуючої.

Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, ставлення підсудного до вчиненого, який навіть не бабажав вибачитися перед потерпілим і весь час намагався перекласти провину на останнього, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 буде покарання пов`язане виключно з ізоляцією від суспільства та за встановлених обставин не може бути мінімальним строком.

З огляду на викладене висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без застосування покарання у вигляді позбавлення волі не заслуговує на уваг.

Процесуальні витрати відсутні.

Щодо позовних вимог потерпілого, то в частині відшкодування матеріальної шкоди позов підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмета спору, тому як ці кошти сплачені добровільно. Водночас, слід визнати обґрунтованим і доведеним, що винними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що зазнав останній внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень із застосуванням ножа, з приводу чого проходив тривалий курс лікування, був вимушений змінити уклад життя, перетерпів біль та незручності. Тому, виходячи із вимог ст. 23 ЦК України, тяжкості вчиненого злочину та отриманих поранень, а також з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов переконання, що заявлений розмір у 200 000 грн. буде відповідати зазначеним критеріям.

Відтак позов у цій частині підлягає задоволенню повністю.

Керуючись: ст.ст. 128, 129, 368, 370, 371 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу засудженому залишити тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 09.06.2024 року.

Речові докази:

- зразки слини та крові ОСОБА_7 і ОСОБА_5 ; ніж загальною довжиною 225 мм з дерев`яною ручкою овальної форми; шкіряний чохол чорного кольору розміром 130 мм; 6 фрагментів тканини швейного виробу червоного кольору (одягу потерпілого ОСОБА_5 ) з нашаруваннями речовини бурого кольору, вилучені під час огляду місця події 09 червня 2024 року у приміщенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М. Давидова» знищити;

- DVD-R диск з відеозаписом інформації з мобільного телефону залишити у матеріалах кримінального провадження;

- кросівки «New Balance» синього кольору зі смугами білого кольору з обох боків на нижній частині підошви; штани чорного кольору, всередині яких виявлено наклейку синього кольору з написом «Catenvin», з нашаруванням бруду та речовини зеленого кольору; футболку камуфльовану з написом «Escape from/ The Unknown discover a new sipe to your style and stay a head of the tends key largo established 1994», які були вилучені 09 червня 2024 року під час затримання підозрюваного ОСОБА_7 повернути останньому.

Скасувати арешт накладений на вищевказані речові докази.

Позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування ОСОБА_7 завданих злочином матеріальних збитків в розмірі 9837,73 грн. провадженням закрити внаслідок добровільної сплати, а відтак відсутності предмета спору.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування заподіяної моральної шкоди 200 000 грн., задовольнивши позов у цій частині в повному обсязі.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1