УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року

м. Київ

справа № 703/3902/22

провадження № 51 - 1916 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року,

встановив:

За вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2022 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року вирок місцевого суду змінено.

Закрито кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК за ч. 4 ст. 185 КК за епізодом, що мав місце 24 квітня 2023 року стосовно потерпілого ОСОБА_6 .

Виключено з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК при призначенні покарання ОСОБА_4 .

Пом`якшено ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК за епізодом, що мав місце 07 вересня 2022 року стосовно потерпілого ОСОБА_7 , із застосуванням ст. 69 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_4 визначено виконувати самостійно. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У спільній касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 порушують питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засудженим та його захисником не дотримано, оскільки, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону, скаржники у касаційній скарзі не навели обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм права, які могли б тягнути за собою зміну оскаржуваного судового рішення відповідно до норм, передбачених статтею 438 КПК, з огляду на зміст положень статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.

Крім того, скаржники, вказуючи на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі ОСОБА_4 через суворість, не зазначають в чому конкретно полягає така невідповідність у цьому кримінальному провадженні та підстави для застосування ст. 75 КК із врахуванням встановлених судами обставин і доводи на обґрунтування цього.

Також у поданій касаційній скарзі скаржники не вказують, в чому незаконність та необґрунтованість вказаних судових рішень відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК і доводи на обґрунтування цього, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанціїв силу ст. 419 КПК та які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити спільну касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3