Справа № 933/40/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_2 про самовідвід від участі у кримінальному провадженні № 0000339 від 01.06.2023 відносно: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за їх обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 269-2, ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Суддя ОСОБА_2 заявила про самовідвід від участі у даному кримінальному провадженні, оскільки її рідна сестра ОСОБА_7 , як слідчий суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, ухвалювала судові рішення під час досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви судді про самовідвід, в судове засідання не прибули.

Відповідно до приписів ст. 81 КПК України неявка особи, яка заявляє самовідвід, а також осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, не перешкоджає розгляду питання про самовідвід судді, а тому заява про самовідвід судді розглянута за відсутності учасників судового провадження.

Вивчивши заяву судді про самовідвід та матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вважаю, що є всі підстави для відведення судді ОСОБА_2 від участі у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 269-2, ч. 3 ст. 332 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Як слідує з п. 4) ч. 1 ст. 75 КПК України обставиною, що виключає участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні, є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) в своїх рішеннях констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Зокрема, в п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (наприклад, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26.10.1984, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28.10.1998, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Так, як слідує зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акта, слідчий суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_7 , яка, виходячи із заяви про самовідвід, є рідною сестрою судді ОСОБА_2 , ухвалювала судові рішення під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, зокрема обирала та продовжувала запобіжні заходи підозрюваним ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .

Відповідно вказані обставини можуть викликати сумнів у стороннього спостерігача в неупередженості судді ОСОБА_2 .

Оскільки рідної сестрою судді ОСОБА_2 - ОСОБА_7 , як слідчим суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, ухвалювалися судові рішення під час досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню, тому з метою запобігання будь-яким сумнівам щодо неупередженості судді під час судового провадження є всі підстави для задовольняння заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 110, 369, 371, 372 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_2 про самовідвід від участі у кримінальному провадженні № 0000339 від 01.06.2023 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за їх обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 269-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1