09.06.2025

642/6188/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000351 від 06.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Машівського району, Полтавської області, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, який офіційно працевлаштований менеджером по збуту Приватного підприємства науково-виробничої фірми «ТКС», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04.09.2024 приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на відкритій ділянці біля 5-го під`їзду будинку № 28-А по вулиці Беркоса у місті Харкові, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт із раніше йому знайомим неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час конфлікту ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю, усвідомлюючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи, обличчям до обличчя по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_5 , долонею правої руки, у якій тримав предмет, схожий на малярську кисть, наніс один удар у ділянку проекції дуги лівої виличної кістки. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 неповнолітньому ОСОБА_5 згідно з висновком експерта від 16.09.2024 № 09-1493/2024, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця, на тлі припухлості м`яких тканин, у ділянці проекції дуги лівої виличної кістки, який за ступенем тяжкості викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленному йому обвинуваченні не визнав, посилаючись на те, що він ОСОБА_5 не бив. 04.09.2024 року приблизно о 17-00 год він у себе дома мав намір фарбувати відкоси, та пішов до магазину за малярною кісточкою. О 17-20 год. придбав у магазині кісточку та йшов до себе додому до будинку АДРЕСА_2 . Біля п`ятого під`їзду він побачив хлопця, якому приблизно 15 років, який грав з м`ячем із дівчинкою, якій приблизно 2,5 роки. Він підійшов до хлопця та пояснив, що небезпечно грати на дорозі, і запропонував піти грати на майданчик. При цьому нагадав, що вже місяць до того тут грали в футбол і він попереджав, що забере м`яч та віддасть лише батькам або поліції. Проте ОСОБА_5 грубо відповів, що буде грати далі із сестрою. ОСОБА_4 був обурений, та щоб його зупинити поставив свою ногу на м`яч та попросив покликати батьків. ОСОБА_5 став вибивати ногою м`яч з-під ноги, що на переконання ОСОБА_4 свідчило про те, що ситуація виходить з-під контролю, він очікував чого завгодно, та щоб уникнути ескалації, він своєю правою рукою, у якій тримав малярку кисточку, гострим кінцем до переду, різко змахнув капелюх з голови у ОСОБА_5 . Хлопець після того, підняв капелюх з землі але продовжував його ображати. Хвилин п`ять ОСОБА_4 ще чекав, поки вийдуть батьки. Завдавати удару хлопцю він не хотів, але ситуація була непередбачувана та вийшла з-під контролю. Вказує, що вдарити відкритою долонею він не міг, адже тримав у руці кисточку. Також вказував на те, що всі допитані свідки казали, що він вдарив саме долонею по обличчю, проте не показати як саме. Вважає, що свідки могли бачити лише як він замахнувся рукою та сприйняли це як удар. Крім того, вказував, що не вважає ОСОБА_5 дитиною, адже він вище за нього. ОСОБА_4 також казав, що ОСОБА_5 після події не плакав, не хватався за голову, ніяк не змінював свою поведінку, отже не потребував виклику швидкої допомоги. Сусіди, що були поряд почали гучно кричати, мати ОСОБА_5 не бажала з ним спілкуватися, щоб почути що саме сталося, лише голосно кричала та звинувачувала його. Також ОСОБА_4 посилався на те, що ОСОБА_5 не надав доказів його лікування. ОСОБА_4 наполягав на тому , що удару по обличчю він не наносив. Коли сусіди почали голосно кричати, він пішов додому, та потім повернувся коли мати ОСОБА_5 була на місці. У нього самого є двоє дітей, які поводять себе виховано. Коли він побачив ОСОБА_5 на дорозі, він не міг пройти мимо не зробивши зауваження. Вважає, що його безпідставно у всьому звинувачують сусіди, адже деякі з них поводять себе погано у дворі, на що він раніше їм неодноразово робив зауваження, звертався до правоохоронних органів. Відповідаючи на додаткові питання, ОСОБА_4 пояснив, що він вважає, що після того як він зробив зауваження ОСОБА_5 , він повинен був перестати грати з м`ячем. Проте він відповів відмовою, та таку його поведінку він сприйняв як агресивну, провокативну. ОСОБА_4 хотів зупинити ОСОБА_5 на те, що той почав вибивати м`яч. Він жаліє, що так сталося, та вказав, що бажає вибачитися перед його матір`ю. У дворі багато припаркованих авто, не лише його. Проте, зауваження хлопцю стосувалося не грати на проїжджій дорозі. Так, раніше він мав розмову з іншими хлопцями, які грали м`ячем та били по його машині, після чого також розмовляв з їх батьками щоб вони втрутилися. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сиділи поряд на лавочці та підбігли після того він змахнув капелюх з голови ОСОБА_5 . Йому здалося, що свідок ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння. Відеозапис події, що він долучив до матеріалів кримінального провадження зроблено на камеру відеоспостереження, що він встановив на своєму балконі. Камеру встановив, щоб стежити за своїм майном та вона налаштована саме на ділянку, де він залишає свої транспортні засоби. Раніше конфліктних ситуацій із родиною ОСОБА_5 у ОСОБА_4 не було. Вказав, що розуміє, що поводився із ОСОБА_5 неправильно, але вже так сталося, про що він шкодує. Також звертав увагу, що в обвинувальному акті невірно вказано місце події, адже все відбувалось саме біля п`ятого під`їзду. Крім того, казав, що свідки дають суперечливі покази з приводу того звідки саме він йшов, коли підійшов до ОСОБА_5 , а також не бачили, що було у нього в правій руці.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за встановлених судом обставин повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені та дослідженими у судовому засіданні доказами:

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що в той день, точну дату він не пам`ятає, він разом із молодшею сестрою грали із м`ячем біля 5-6 під`їзду будинку, де вони проживають. До них підійшов ОСОБА_10 та вимагав, щоб вони йшли грати до 8 го під`їзду, на що він відповів відмовою. Потім він вибив м`яч з під ноги ОСОБА_11 та отримав удар по обличчю рукою, а саме в бокову частину обличчя. Жінки, що сиділи поряд на лавці почали кричати, через що ОСОБА_4 відразу пішов з місця події додому. Одна із сусідок зателефонувала матері потерпілого, та та викликала поліцію. Відповідаючи на додаткові питання потерпілий повідомив, що подія мала місце осінню 2024 року у вересні місяці, приблизно о 17 год. Удар було нанесено у ліву частину обличчя. Поряд із місцем події були люди, усі мешканці їх будинку. Подію бачила з балкона сусідка на ім`я ОСОБА_12 . ОСОБА_4 він знає візуально як сусіда. Нічого гарного про нього сказати не може. ОСОБА_11 міг знати у якому під`їзді він проживає. В той день він грав з сестрою біля дороги, там поряд є тенісний стіл, а далі стоять приватні автомобілі. Він з сестрою грав біля дороги, де поряд також були авто ОСОБА_4 . Це відбувалось навпроти 5 під`їзду. ОСОБА_4 забрав у них м`яч, проте ОСОБА_5 м`ячем не грав. ОСОБА_4 йшов зі сторони 8-го під`їзду. ОСОБА_4 не пояснював їм, що неможна грати на дорозі. ОСОБА_4 поставив ногу на м`яч, та він став його вибивати, і в цей момент отримав удар. До цього ОСОБА_4 спочатку забирав м`яч. ОСОБА_4 не просив покликати батьків. Удар наніс ОСОБА_4 правою долонею у ліву частину обличчя. Чи було щось у руці ОСОБА_4 в той момент, він не пам`ятає, адже відбулось все дуже швидко. Картуз, що був у нього на голові, після удару впав, та він сам його піднімав. Він добре відчув, що отримав удар по обличчю, та заперечує питання обвинуваченого, що йому це могло почутися. На той момент, тілесних ушкоджень, що могли бути отриманні напередодні, у нього не було.

Свідок ОСОБА_13 допитана у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знає, як сусідів, проживають у одному будинку. 04.09.2024 року близько 17 год, точно не пам`ятає, вона разом із ОСОБА_14 сиділи навпроти будинку на лавці та їли морозиво. Сиділи вони біля п`ятого під`їзду. ОСОБА_15 разом із молодшею сестрою, якій два роки, грали в м`яча. Вийшов ОСОБА_4 та почав казати, чого вони тут грають та щоб уходили. ОСОБА_15 сказав, що мама на роботі, та не дозволяє їм грати далеко від під`їзду. ОСОБА_11 наніс йому один удар правою рукою. Вероничка почала плакати, ОСОБА_16 почала кричати та її почало аж трусити. ОСОБА_17 сусідка з п`ятого поверху теж побачила все та стала кричати. Звідки приїхала поліція свідку невідомо. Відповідаючи на додаткові питання ОСОБА_13 показала, що на площадці стоять два авто, що належать родині ОСОБА_4 . ОСОБА_4 постійно злий, до сусідів ставиться зневажливо. ОСОБА_18 наносив правою рукою в ліву частину обличчя, коли вони стояли обличчям до обличчя. Все відбулось дуже швидко. Потім приїхала поліція, швидка. У ОСОБА_15 на обличчі був слід від удару, та він казав що йому боляче. Чи було щось у руках ОСОБА_11 , вона не бачила. ОСОБА_11 підійшов з під`їзду та відразу підійшов до дітей. Вона бачила момент нанесення удару. Хто у якому одязі був вона не пам`ятає. У ОСОБА_15 від удару впав капелюх та він сам його піднімав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона 04.09.2024 року сиділа разом із ОСОБА_20 на лавці навпроти будинку. Вийшли ОСОБА_15 разом із сестрою та почали грати, катати м`яча. Підійшов ОСОБА_21 та почав казати їм йти звідси. ОСОБА_15 казав, що тревога, і мама наказала не відходити далеко. ОСОБА_15 відкатив м`яча та отримав «ляпаса» по щоці від ОСОБА_11 . На це вона почала кричати, як можна вдарити дитину. ОСОБА_11 відразу пішов додому. ОСОБА_22 був наляканий, сестричка плакала. Відповідаючи на додаткові питання свідок пояснила, що все відбувалось приблизно о 17 год біля п`ятого під`їзду. ОСОБА_11 вийшов зі свого під`їзду. Все відбулось дуже швидко. «Ляпаса» дав по обличчю долонею , коли стояли вони один до одного обличчям. Удар був із силою. Діти були налякані. Від удару ОСОБА_15 не падав. Хто в чому був одягнений вона не пам`ятає. Лавки стоять навпроти п`ятого під`їзду. Поряд є тенісний стіл. Це така зона відпочинку. Там ще стоять три автомобілі. У ОСОБА_11 на балконі стоїть камера відеоспостереження. Родину дружини ОСОБА_11 знає, батьки дуже гарні. Також знає, що у ОСОБА_11 двоє дітей.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні надала пояснення, що вона проживає у тому ж домі у п`ятому під`їзді на п`ятому поверсі. 04.09.2024 року приблизно о 17 год. вона почула крики з вулиці та вийшла на балкон. Побачила як ОСОБА_11 поставив ногу на м`яч, ОСОБА_15 вибив м`яч з під його ноги, і ОСОБА_11 його вдарив рукою по обличчю. Вона зателефонувала ОСОБА_24 (матері ОСОБА_15 ) та сказала, щоб вона йшла розбиратися, адже ОСОБА_11 вдарив її сина. Коли вона спускалася по сходам, ту зустріла ОСОБА_11 , який сказав «на кого ти преш?». Відповідаючи на додаткові питання свідок пояснила, що вона гарно бачила все, що відбувалось, адже все сталось навпроти їх під`їзду. Там, на площадці стоїть тенісний, поряд транспортні засоби ОСОБА_11 . На лавочці сиділи дві бабусі, мешканці їх будинку. Після події жінки плакали. Свідок дуже добре бачила момент удару. ОСОБА_11 поводив себе агресивно. Він постійно чіпляється до дітей. У будинку 8 під`їздів. Камера спостереження встановлено лише у ОСОБА_11 . ОСОБА_25 було нанесено долонею. У ОСОБА_15 була вся щока червона.

Свідок ОСОБА_26 під час допиту суду пояснила, що 04.09.2024 року вона знаходилась біля під`їзду № 4. ОСОБА_27 сиділи на лавочці. ОСОБА_28 із сестрою грали м`ячем. Зі сторони центру йшов ОСОБА_11 та зробив зауваження щоб вони там не грали. Потім був удар, у хлопця впала кепка. Вона відразу підбігла та кричала щоб ОСОБА_11 не чіпав дітей. ОСОБА_12 з балкону також почала кричати. ОСОБА_11 пішов до під`їзду. Жінки також кричали, дівчинка плакала. На що ОСОБА_11 сказав, що ви верещите. Свідок вказала, що раніше ОСОБА_11 неодноразово чіплявся до людей похилого віку, до дітей, оскільки вважає себе найрозумнішим, знає кому і що треба робити. Вимагав щоб діти не грали у дворі, оскільки він турбувався за свої авто. Мати хлопця коли прийшла то була розлючена. Всі навколо були у такому ж стані. Відповідаючи на додаткові питання, свідок пояснила, що подія мала місце приблизно о 17 год. Лавки стоять буквою «Г». На лавці сиділи бабусі ОСОБА_29 та ОСОБА_24 . ОСОБА_28 грав з молодшою сестрою, якій 2, 5 роки. Це територія для відпочинку, там стоїть тенісний стіл. Поряд стоять авто ОСОБА_11 . У бабусь була істерика від події. Свідок каже, що бачила замах руки та як полетіла з голови кепка. Все відбувалось дуже швидко. ОСОБА_11 після того ще почав кричати на бабусь. ОСОБА_22 взяв сестру та відійшов. На балконі у ОСОБА_11 встановлена камера відеоспостереження. Від мешканців будинку було колективне звернення з приводу його камери. Також свідок вказала, що ОСОБА_11 часто провокує ситуації, та не може найти спільну мову із сусідами. Що було у руках ОСОБА_11 в момент події, вона не пам`ятає. Від того, що сталося, дитина була приголомшена. На землю хлопець не падав.

Допитана у якості свідка ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в управлінні патрульної поліції. 04.09.2024 року приблизно о 17 год надійшов виклик за адресою АДРЕСА_2 , заявниця повідомила, що сусід вдарив її малолітнього сина, вона сама не бачила. На місці були свідки, та з їх слів у ОСОБА_11 раніше були конфлікти. Свідки пояснили, що ОСОБА_11 дав «ляпаса» хлопцю, що у нього аж кепка спала. Також на місце приїздила швидка допомога. У хлопця була гостра реакція на стрес. Від госпіталізації відмовився. Відповідаючи на питання свідок також пояснила, що мати хлопця була дуже обурена. Також свідки були обурені. ОСОБА_11 на місті не було, він вийшов пізніше, та хотів побалакати із матір`ю хлопця. ОСОБА_31 дівчина була дуже налякана. ОСОБА_22 казав, що болить голова. На обличчі було почервоніння. ОСОБА_22 розповів як все сталося. На місці встановили свідків, відібрали заяву.

Доказами що містять фактичні дані, які не суперечать між собою, що досліджені судом та містяться у письмових доказах:

- із витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000351 від 06.09.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України, встановлено, що внесено відомості за заявою ОСОБА_6 , по факту того, що 04.09.2024 року сусід на ім`я ОСОБА_32 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, спричинив тілесні ушкодження неповнолітньому сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 36)

- Заява ОСОБА_6 від 04.09.2024 року зареєстрована за № 12262 у ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області, у якій вона просить прийняти міри до сусіда ОСОБА_33 , котрий мешкає за адресою АДРЕСА_1 , який 04.09.2024 вдарив її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли останній грав у дворі будинку, в область обличчя та голови (т. 1 а.с. 37);

-З особистих документів, а саме копій паспортів, копії свідоцтва про народження, копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_6 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_34 , та який, відповідно до довідки від 13.03.2024 року як ВПО фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 38-48);

- відповідно до висновку фахівця з питань судово-медичного експертизи № 540-2024 від 06.09.2024 року у гр-на ОСОБА_5 мають місце наступні тілесні ушкодження:

- синець, на тлі припухлості м`яких тканин, у ділянці проекції дуги лівої виличної кістки. Дане ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення, та, враховуючи його морфологічні ознаки, могло бути утворено у строк на який вказує обстежуваний.

За ступенем тяжкості синець викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995). (т. 1 а.с. 49)

-На запит дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області КНП ХМР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» повідомлено, що 04.09.2024 року о 17-40 год. Службою ЕМД було прийнято виклик за адресою АДРЕСА_2 до неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , 2010 р.н. Також було надано копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 2286 від 04.09.2024 року, що сформована за результатом обслуговування виклику за адресою АДРЕСА_2 до неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , 2010 р.н., та повідомлено про можливість отримання аудіозапису даного виклику.

Так, з карти виїзду швидкої медичної допомоги № 2286 від 04.09.2024 року вбачається, що за викликом від 04.09.2024 року до місця бригада прибула о 17-46 год., та після огляду неповнолітнього ОСОБА_5 зафіксовано повідомлені ним скарги, оглянуто та описано місце ушкодження, та визначено попередній діагноз: забій м`яких тканин скроневої ділянки зліва, гостра реакція на стрес. (т. 1 а.с. 50-51)

На аудіо записі виклику зафіксовано виклик швидкої допомоги за аресою АДРЕСА_2 , зі скаргою, що у неповнолітньої дитини після удару болить голова. (т. 1 а.с. 52)

- постановою дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області від 17.09.2024 року вказаний аудіо запис визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000351 від 06.09.2024. (т. 1 а.с. 53)

- з рапорту реєстрації повідомлень вбачається, що 04.09.2024 року зі служби «102» надійшло повідомлення о 17-27 год., про те, що 04.09.2024 о 17-27 год. за адресою АДРЕСА_2 , 5 під`їзд, сусід вдарив неповнолітню дитину. Заявник ОСОБА_6 . На місці виклику було виявлено заявницю, яка повідомила, що сусід з п`ятого під`їзду ОСОБА_4 вдарив її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 долонею по обличчю. На місці працювала БШМД. Було відібрано пояснення від матері та свідків події, а також від ОСОБА_4 .

Також до цієї події приєднано повідомлення від бригади ШМД № 111 (т. 1 а.с. 54-55);

-В ході досудового розслідування було проведено допит неповнолітнього ОСОБА_5 із застосуванням відео фіксації, та диск із відеозаписом допиту постановою дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № З ГУНП в Харківській області від 10.09.2024 року визнано речовим доказом (т. 1 а.с. 56);

Відеозапис допиту під час судового розгляду судом не досліджувався, адже неповнолітній ОСОБА_5 був допитаний безпосередньо у судовому засіданні.

- із протоколу проведення слідчого експерименту від 13 вересня 2024 року та ілюстративного матеріалу, встановлено, що слідчий експеримент проводився на території ХОБСМЕ, за участю спеціаліста експерта ХОБСМЕ, потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого, в ході якого потерпілий розповів про подію, яка відбувалася 04.09.2024 року за адресою АДРЕСА_2 , та за допомогою статиста вказав механізм, характер та локалізацію нанесення йому тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 57-63).

- із висновку експерта № 09-1493/2024 від 16.09.2024 року встановлено, що згідно «висновку фахівця з питань судово-медичного експертизи № 540-2024 від 06.09.2024 року у гр-на ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження:

- синець, на тлі припухлості м`яких тканин, у ділянці проекції дуги лівої виличної кістки. Дане ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення, та, враховуючи його морфологічні ознаки, могло бути утворено у строк на який вказує обстежуваний.

За ступенем тяжкості синець викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Показання ОСОБА_5 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 13.09.2024 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановленого у нього тілесного ушкодження. (т. 1 а.с. 64-65);

-Відеозаписом з камери відеоспостереження, наданого обвинуваченим ОСОБА_4 під час судового розгляду, на якому зафіксовано саму подію ( т. 1 а.с. 132).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та находить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою, об`єктивно доказуючими вину обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення за обставин встановлених судом, у зв`язку з чим приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.

Суд вважає, що обсяг обвинувачення дій обвинуваченого ОСОБА_4 , що викладені в обвинувальному акті, а саме місце вчинення інкримінованого кримінального правопорушення біля 6-го під`їзду будинку № 28-А по вулиці Беркоса у місті Харкові, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, адже в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що подія відбувалась біля 5-го під`їзду будинку № 28-А по вулиці Беркоса у місті Харкові.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК україни при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку.

Не визнаючи винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_4 посилався на те, що він тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, а лише змахнув з його голови капелюх.

Проте, такі доводи обвинуваченого, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, при їх оцінці в сукупності.

Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду надав показання, що саме ОСОБА_4 наніс йому удар правою рукою в ліву частину обличчя, від чого у нього також впала кепка з голови. Вказані показання потерпілого узгоджуються з його свідченнями, наданими під час слідчих дій: слідчого експерименту, де він пояснив та на статисті показав механізм нанесення йому удару ОСОБА_4 .

Вказані показання потерпілого підтверджуються дослідженими у сукупності доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , які були безпосередньо очевидцями події та бачили, як ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 удин удар правою рукою в область обличчя зліва, відповідними висновками судово-медичних експертиз.

Слід також відзначити, що встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про те, що об`єктивних причин як у потерпілого, так і свідків оговорювати обвинуваченого та давати неправдиві свідчення не встановлено.

Під час судового розгляду обвинуваченим було долучено до матеріалів кримінального провадження диск із відеозаписом з камери відеоспостереження встановленої за місцем його мешкання на балконі та направленої на подвір`я.

Надаючи оцінку вказаному доказу, суд виходить з того, що документом, як одним із джерел доказів відповідно до ст. 99 КПК України є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали відеозапису та електронні носії інформації.

Згідно із Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» (ст. 5), ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.03.2010 № 8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронним є документ, де інформація подана у формі електронних даних і для використання якого потрібні засоби обчислювальної техніки. Диски як матеріальні носії є способом збереження інформації з електронного документа, головною особливістю якого є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія, де оригінал електронного документа може існувати на різних носіях, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Аналогічну позицію містить і постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 березня 2021 року (справа № 333/1539/16-к).

Наданий обвинуваченим ОСОБА_4 оптичний диск містить електронні документи, створені камерою відеоспостереження за місцем його мешкання за адресою АДРЕСА_2 , в тому числі під час події, що сталася 04.09.2024 року.

Показання потерпілого та свідків, узгоджуються із відеозаписом з камери відеоспостереження, наданим обвинуваченим під час судового розгляду.

На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі зафіксовано саме нанесення удару по обличчю ОСОБА_5 . ОСОБА_4 , а не як він вказує, що він лише змахнув з голови капелюха.

На вказаному відеозаписі дійсно також видно, що у правій руці ОСОБА_4 щось тримає, схоже на малярську кисть, проте це не спростовує можливість нанесення удару.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 , що тілесні ушкодження ОСОБА_5 міг отримати раніше за інших обставин, то вказані доводи спростовуються відеозаписом з камер спостереження, який судом визнаний допустимим доказом.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на неточності в поясненнях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , щодо того, що він перед подією вийшов не із під`їзду, як пояснювали свідки у судовому засіданні, не заслуговують на увагу, адже не спростовує доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК України.

Такі пояснення свідків, можуть лише свідчити про момент з якого вони могли побачили обвинуваченого перед подією.

Що стосується постійних доводів обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що на його переконання ОСОБА_35 не є дитиною, адже він ростом вище за обвинуваченого, то суд зазначає, що дитина це будь-яка особа, віком до 18 років. Це визначення застосовується як у Конвенції ООН про права дитини, так і в українському законодавстві, зокрема в Сімейному кодексі та Законі "Про охорону дитинства".

Об`єкт кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є здоров`я людини. Здоров`я людини як обєкт тілесного ушкодження охороняється кримінальним законом. Тілесне ушкодження це посягання на здоров`я іншої людини. Судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта було заподіяно тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, тобто тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обєктива сторона кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, є заподіяння тілесних ушкоджень шляхом дії. В даному випадку нанесення удару потерпілому ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_4 , яке перебуває у причино наслідковому звязку з наслідками - тілесними ушкодженнями, які спричинені потерпілому ОСОБА_5 .

Субєктом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України є фізична осудна особа яка досягла 16 річного віку. Особа обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає цим вимогам, а тому є субєктом цього злочину.

Субєктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України виражається в умисній або необережній вині. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 завдаючи тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 діяв умисно. Відповідно до ст.23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Відповідно до ч.2 ст. 24 КК України прямим умислом є усвідомлення особою суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачення його суспільно небезпечні наслідки і бажання їх наслідків.

Суд також враховує фізичні особистісні характеристики обвинуваченого та неповнолітнього потерпілого, які дозволяли ОСОБА_4 адекватно оцінити життєву ситуацію, яка склалася, та свою фізичну силу застосовану по відношенню до потерпілого.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини в пред`явленому йому обвинуваченні суд розцінює як вибрану ним стратегію свого захисту. Проте така позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження. Аналізуючи у сукупності досліджені у ході судового розгляду докази, суд вважає що до показань обвинуваченого ОСОБА_4 слід віднестись критично, як до таких, які направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, та оцінивши докази у їх сукупності, дослідженні в ході судового розгляду, суд обґрунтовано приходить до висновку, про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, одружений, має на утриманні двох дітей, характеризується за місцем роботи позитивно, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, офіційно працює, має постійне місце проживання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховуючи характер скоєного кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення відносно неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, а саме у виді громадських робіт. Відомостей про обставини, які б свідчили про неможливість призначення такого матеріали справи не містять.

Суд приходить до висновку, що цей вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази:

- CD-R диск з аудіозаписом виклику служби ЕМД залишити в матеріалах кримінального провадження.

-диск із відеозаписом допиту неповнолітнього ОСОБА_5 із застосуванням відео фіксації залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000351 від 06.09.2024 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного сду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1