Справа № 372/2285/25
Провадження 1-кс-486/25
ухвала

Іменем України

01 травня 2025 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 17.04.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000515 від 06.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1, ч. 4 ст. 146 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що до Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області подано клопотання вх. № В-5932 від 16 квітня 2025 року про визнання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000515 від 06.03.2025. 17.04.2025 старшою слідчою СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання малолітніх дітей потерпілими. Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий виходив з того, що не встановлено фактів, які б свідчили про спричинення малолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фізичної або майнової шкоди, а тому відсутні підстави для визнання останніх потерпілими у вказаному кримінальному провадженні. При цьому слідчий не надає пояснень, аргументів, що малолітнім дітям не завдано матеріальної шкоди. На підставі викладеного, заявник просить визнати дану постанову не мотивованою та скасувати постанову слідчого.

Скаржник в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Слідчий Обухівського РУП ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явився причин неявки суд не повідомив.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив в скарзі відмовити та надав постанову про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2025 року у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.24-26 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1). Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3). Зміст постанови слідчого врегульований ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, у мотивувальній частині зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; а у резолютивній - зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Разом з цим, згідно з ч.6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчий суддя зауважує, що за змістом ч.1 ст.304, ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Таким чином, наведені вимоги щодо строку звернення до слідчого судді та підсудності скарги заявником дотримані.

За нормою ч.2 ст.305 КПК України слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені, зокрема, п.1 ч.1 ст.303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

За приписами ч.1,2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000515 від 06.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1, ч. 4 ст. 146 КК України.

До Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області було подано клопотання № В-5932 від 16 квітня 2025 року про визнання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000515 від 06.03.2025.

Згідно постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання малолітніх дітей потерпілими від 17.04.2025 року, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження не встановлено фактів, які б свідчили про спричинення малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичної або майнової шкоди, а тому на даний час підстави для визнання останніх потерпілими у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Станом на день розгляду скарги в суді, прокурором долучено до справи постанову слідчого від 29.05.2025 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, оцінив зібрані в кримінальному провадженні докази з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняв відповідне обґрунтоване процесуальне рішення щодо закриття кримінального провадження.

Оскаржуване рішення слідчого ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя також виходить з того, що слідчий в кримінальному провадженні в силу норм ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, уповноважений приймати рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України.

Згідно ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

29.05.2025 року старшим слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000515 від 06.03.2025 винесено постанову про закриття кримінального провадження, предмет оскарження якого відсутній, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що подана скарга на постанову про відмову в задоволенні клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 55, 91, 92, 220, 303, 306, 307, 309, 370 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1