Справа № 746/440/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Срібне кримінальне провадження № 0000078 від 12 серпня 2025 року, яке надійшло до суду з обвинувальним актом від 29 серпня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коровинці Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

Близько 19 год. 10 хв. 11 серпня 2025 року ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку за місцем спільного проживання з ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 , під час спільного розпиття спиртних напоїв, у ході виниклої сварки, з мотивів особистих неприязних сімейних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс своїй співмешканці ОСОБА_5 , з якою спільно проживають однією сім`єю, проте не перебувають у шлюбі між собою, декілька ударів кулаком лівої руки по обличчю, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока з переходом на виличну ділянку, забійних ран на верхній та нижній губах справа, саден ділянки лоба, носа, носо-губного трикутника, лівої скроневої ділянки, які згідно з висновком судово-медичного експерта від 28 серпня 2025 року № 171 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено сферу дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Отже, ОСОБА_4 відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства.

Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений частиною другою статті 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною другою статті 125 КК України, визнав повністю та беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема надав покази про те, що дійсно 11 серпня 2025 року, близько 19 год. 10 хв., перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 умисно наніс їй декілька ударів кулаком лівої руки по обличчю. Обвинувачений підтвердив, що під час вчинення вказаного кримінального правопорушення він розумів протиправність своїх дій.

Визнавши свою вину, ОСОБА_4 зазначив, що розкаюється у вчиненому і в майбутньому стане на шлях виправлення, більше не буде вчиняти протиправних дій.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 також підтвердила обставини кримінального провадження. Вказала, що 11 серпня 2025 року вони з ОСОБА_4 перебували за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , близько 19 год. 00 хв. між ними виник конфлікт, в ході якого її співмешканець ОСОБА_4 наніс їй декілька ударів кулаком лівої руки по обличчю.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою всіх учасників процесу, суд вважає доцільним провести судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів щодо руху кримінального провадження, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, долучених до матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено обвинуваченому, що у цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд кримінального провадження проведено щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому обвинувачення. За встановлених обставин, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за частиною другою статті 125 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності (довідка УІАП в Чернігівській області від 14 серпня 2025 року № ); згідно з довідкою-характеристикою Центру надання адміністративних послуг Срібнянської селищної ради від 14 серпня 2025 року № 02-28/1797, ОСОБА_4 характеризується позитивно, у обвинуваченого конфліктів із сусідами не виникало, заяв чи скарг стосовно його поведінки до селищної ради не надходило; на обліку у лікаря-психіатра згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Срібнянська районна лікарня» не перебуває, а також суд враховує те, що ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнав повністю, матеріальні збитки у зв`язку із вчиненя кримінального правопорушення не завдані.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 66 КК України).

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (пункту 13 частини першої статті 66 КК України).

Так, щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину, співчуття до потерпілого, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і розкаявся у вчиненому, надавши критичну оцінку своїй поведінці.

Під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання добровільної допомоги органам досудового розслідування будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття співучасників, надання допомоги в їх затриманні, добровільна видача знарядь та засобів вчинення злочину, майна здобутого злочинним шляхом або ж допомога у розшуку цього майна.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування детально розповів про вчинене ним кримінальне правопорушення, сприяв встановленню всіх обставин вчинення ним правопорушення.

Згідно зі статтею 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також обставини, що обтяжують покарання, суд вважає, що міра покарання в межах санкції частини другої статті 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 грн) є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлявся, речові докази відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався і суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 70, 75, 125 КК України, 2, 94, 349, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1