Провадження № 11-кп/811/759/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні якого малолітніх та неповнолітніх дітей немає, раніше судимого, востаннє ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.190, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 2 роки 9 місяців, покарання відбув, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, у період часу з 12 год. 00 хв. 17.10.2023 року по 18 год. 00 хв. 19.10.2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 17, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовженого Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, реалізуючи свій кримінально- протиправний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «UP» (Underprice), червоного кольору, вартістю 7500 гривень, який належить ОСОБА_9 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для сторонніх осіб, із вищевказаним викраденим велосипедом марки «UP» (Underprice), червоного кольору, направився у невідомому напрямку, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 17.10.2023 року у період часу з 15 год. 50 хв. по 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Олександра Кониського, 6, біля ліцею №21 Львівської міської ради, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовженого Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Merida Matts J/20 (2021)», помаранчевого кольору, вартістю 7000 гривень, який належить ОСОБА_10 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для сторонніх осіб, із вищевказаним викраденим велосипедом «Merida Matts J/20 (2021)» помаранчевого кольору направився у невідомому напрямку, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 18.10.2023 року близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Садова, 3, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовженого Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «SKOTT», темно-синього кольору, вартістю 4000 гривень, який належить ОСОБА_11 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для сторонніх осіб, із вищевказаним викраденим велосипедом «SKOTT», темно-синього кольору, направився у невідомому напрямку, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, в період часу з 09 год. 00 хв. 19.10.2023 року по 11 год. 00 хв. 20.10.2023 року, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 84, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно- небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовженого Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, реалізуючи свій кримінально- протиправний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Avanti Calypso» білого кольору із надписом фіолетового кольору, вартістю 8 968 гривень, який належить ОСОБА_12 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для сторонніх осіб, із вищевказаним викраденим велосипедом марки «Avanti Calypso» білого кольору із надписом фіолетового кольору направився у невідомому напрямку, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 8968 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Крім цього, 23.10.2023 року, приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 84, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовженого Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком 90 діб, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, на переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав велосипед марки "Benetti Grande", ciрого кольору, вартістю 11914 гривень, який належить ОСОБА_13 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для сторонніх осіб, із вищевказаним викраденим велосипедом "Benetti Grande" cipoго кольору направився у невідомому напрямку, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 11914 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На вирок суду захисник засудженого подав апеляційну скаргу, у якій просить Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2025 року змінити. Пом`якшити покарання, призначене ОСОБА_7 оскаржуваним вироком суду.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано, що обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд хоч і вказує в вироку, що врахував позицію сторони обвинувачення, а також потерпілих, які у своїх письмових заявах, поданих до судового засідання, та наданих в судовому засіданнях показаннях, зазначили про те, що у призначенні покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, кількість епізодів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер дій, дійшов до помилкового висновку про призначення покарання обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України без застосування положень ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На думку захисту суд першої інстанції невірно вказав в оскаржуваному вироку, що не встановив зв`язку відповідних обставин, на які покликається обвинувачений, як на підставу застосування положень ст.69 КК України (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та бажання відшкодувати шкоду) з вчиненими злочинами і їх вплив на їх тяжкість.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення захисника обвинуваченого та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора , який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржено.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, характеризуючі дані на обвинуваченого, який раніше судимий, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває, не працює, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні немає. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо врахування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує наступне.

Частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час та після вчинення злочину, а також іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Отже призначення більш м`якого покарання, ніж визначене санкцією кримінального закону, можливе лише у випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим (Постанова ККС ВС від 23 липня 2024 року, справа № 185/5957/22, провадження № 51-7771км23).

Таким чином, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Крім цього, правова конструкція частини 1 статті 69 КК України законодавцем побудована таким чином, щоб судам в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винуватій особі покарання в кожному конкретному випадку необхідно вмотивовано аргументувати істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих обставин не може автоматично тягнути застосування вказаної правової норми.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим (Постанова ККС ВС від 26 липня 2023 року, справа № 350/1941/19, № 51-1753 км 23).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно врахував позицію сторони обвинувачення, а також потерпілих, які у своїх письмових заявах, поданих до судового засідання, та наданих в судовому засіданнях показаннях, зазначили про те, що у призначенні покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, кількість епізодів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер дій, та дійшов правильного висновку про відсутність підстав призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 листопада 2023 року справа N641/1067/23, суд першої інстанції дійшов вірного переконання, що необхідною і достатньою мірою покарання для перевиховання обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів може бути покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Доводи адвоката ОСОБА_14 на ту обставину, що суд першої інстанції не врахував ряд обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, колегією суддів не беруться до уваги як голослівні і безпідставні.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4