КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 17.11.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарипово Красноярського краю російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 09.03.2023 приблизно о 20 год. 25 хв., будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на один рік постановою судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 30.01.2023 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Jaguar X-Type», державний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Центральної зі сторони вул. Зарічної в напрямку вул. 136-ї Садової в м. Києві, на ділянці дороги, що має заокруглення вліво, із перевищенням максимально допустимої швидкості в населених пунктах 50 км/год.

В цей час попереду, на тротуарі, з правої сторони від проїзної частини вул. Центральної по ходу руху автомобіля «Jaguar X-Type», державний номер НОМЕР_1 , серед інших перебував пішохід ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку із вказаним автомобілем.

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 2.1 підпункт «а», 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.4 та 12.9 підпункт «б» ПДР України, які виявились у тому, що він, будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на один рік постановою судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 30.01.2023 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Jaguar X-Type», державний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Центральної зі сторони вул. Зарічної в напрямку вул. 136-ї Садової в м. Києві, на ділянці дороги, що має заокруглення вліво, із перевищенням максимально допустимої швидкості в населених пунктах 50 км/год. Під час руху на ділянці дороги, що має заокруглення вліво, ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого 09.03.2023 приблизно о 20 год. 25 хв. в місті Києві по вул. Центральній, навпроти будинку №74, здійснив виїзд за межі правого краю проїзної частини на тротуар з подальшим наїздом на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по тротуару в попутному напрямку із вказаним автомобілем.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: закриту травму правої гомілки у вигляді багатоуламкових переломів обох кісток правої гомілки в дистальній третині (зі зміщенням уламків); рану (визначену клінічними лікарями як забій, без опису морфології) у ділянці правого ліктя; садна тіла (без опису морфології). Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення вимог пунктів 2.1 підпункт «а», 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.4 та 12.9 підпункт «б» ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає про не згоду з відмовою суду у затвердженні угоди про примирення та вказує, що тяжкість злочину дозволяє сторонам укласти дану угоду. Також стверджує про можливість застосування звільнення від відбування покарання на підставі угоди про примирення в межах кримінального провадження по злочину, передбаченому ч.1 ст.286-1 КК України. Зауважує, що угода про примирення не суперечить інтересам суспільства та інших осіб. Звертає увагу, що обвинувачений вчинив всі можливі дії для мінімізації наслідків злочину та продемонстрував позитивну посткримінальну поведінку, яка полягала у визнанні вини, щирому каятті та відшкодуванні завданої шкоди потерпілому. Наголошує, що потерпілий просив застосувати до обвинуваченого покарання нижче від найнижчої межі.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, учасниками провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому відповідно до положень ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряється, оскільки не є предметом апеляційного розгляду.

Разом з тим, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині можливості затвердження угоди про примирення та застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі такої угоди, з огляду на наступне.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2023 відмовлено у затвердженні угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 .

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в разі доведення винуватості ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, запропонована в угоді про примирення узгоджена міра покарання не відповідатиме інтересам суспільства, а також порушує приписи ст.75 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Однак, ч.1 ст.75 КК України передбачено, що суд, за певних обставин, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, крім випадків засудження зокрема за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість затвердження угоди про примирення між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 , оскільки узгоджена в угоді міра покарання суперечить вимогам чинного законодавства.

Що стосується вимог апеляційної скарги захисника про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, то в силу ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

порушено правила підсудності;

у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У апеляційній скарзі захисникне зазначає про допущення судом першої інстанції будь-якого порушення з числа вказаних в ч.1 ст.415 та п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.

За результатами апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 17.11.2023 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3