Справа №295/7175/25
УХВАЛА

29.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 , розглянув винесене у кримінальному провадженні

№ 0000646 від 09.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, слідчим СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна, та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на речі, виявлені та вилучені 15.05.2025 року з 08 год. 02 хв. до 13 год. 34 хв., у ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - м. Хмельницький, проїзд Іподромний, 10, зокрема, на предмети, зовні схожі на набої, у кількості 22 шт., які упаковано до спец. пакету № WAR0059931; речові докази опечатані згідно з правилами пакування та вилучені до Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17, з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження речових доказів, тобто забезпечення їх збереження у межах кримінального провадження за № 0000646, без можливості володільця відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, таким чином, накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання слідчий та володілець майна не з?явилися, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Так, ч. 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснених на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з клопотання та протоколу обшуку від 15.05.2025 року, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира № 295/5410/25 від 22.04.2025 року, предмети, зовні схожі на набої, у кількості 22 шт., було вилучено у ході проведення обшуку 15.05.2025 року. Натомість, слідчий звернулася з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно через систему «Електронний суд» лише 29.05.2025 року, що свідчить про пропущення строку, встановленого КПК України, для звернення до суду з таким клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Разом з тим, слідчим разом з клопотанням про арешт майна не було подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та доказів поважності причин пропуску цього строку.

Крім того, слідчий звернулася до суду з вищевказаним клопотанням, поданим у рамках кримінального провадження № 0000646 від 09.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, що вбачається з клопотання, проте, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, долученого до клопотання, правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, зазначених у ньому є ч. 5 ст. 190 КК України.

Інформація про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на яке слідчий посилається у клопотанні, відсутня у витягу з ЄРДР, долученому до нього.

Разом з тим, слідчим до клопотання додано копію постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22.05.2025 року, з якої вбачається, що матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000646 від 09.05.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, № 0000788 від 22.05.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000646 від 09.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

У свою чергу частиною 7 статті 132 КПК України визначено, що до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

З указаного слідує, що до поданого клопотання про арешт майна, слідчий мала би додати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень, в рамках якого воно подане, а саме - № 0000646 від 09.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, чого нею не було зроблено.

Крім того, як вбачається з копії ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/5410/25 від 22.04.2025 року, на підставі якої було проведено вказаний вище обшук, слідчим суддею було надано дозвіл слідчим слідчої групи Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області у кримінальному проваджені № 0000646 від 09.05.2024 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, на проведення обшуку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також предметів, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а саме - первинних бухгалтерських документів щодо господарської діяльності обслуговуючого кооперативу «Житловий комплекс «ГРІН-ТАУН» () із суб`єктами господарювання, щодо будівництва будинку за адресою м. Житомир, вул. Богунська, 37; комп`ютерної техніки на якій знаходяться документи в електронній формі щодо господарської діяльності обслуговуючого кооперативу «Житловий комплекс «ГРІН-ТАУН» () із суб`єктами господарювання, щодо будівництва будинку за адресою м. Житомир, вул. Богунська, 37; мобільних телефонів на яких знаходяться відомості щодо перемовин в менеджерах в рамках зазначеної злочинної діяльності; чорнових записів щодо зазначеної злочинної діяльності; грошових коштів, які отримані у рамках вчинення зазначених шахрайських дій.

Натомість, у вказаній ухвалі не йдеться про предмети, зовні схожі на набої, у кількості 22 шт., на які слідчий просить накласти арешт.

Більше того, як вбачається з копії протоколу обшуку від 15.05.2025 року, зокрема, з графи «Зауваження, клопотання та доповнення щодо змісту та порядку проведення слідчої дії від учасників та понятих», адвокатом, за участі якої було проведено вказану слідчу дію, серед іншого, зазначено про те, що набої до зброї не стосуються кримінального провадження № 0000646, а тому не підлягають вилученню, та не можуть бути використані, як докази у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, винесеного у кримінальному провадженні № 0000646 від 09.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1