Справа № 199/5336/25
ВИРОК

іменем України

18.07.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000544 від 13.12.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Білозерське Покровського району Донецької області, із повною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого:

- 08.05.2015 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 11.11.2016 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 27.11.2020 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, Вироком апеляційного суду Донецької області від 11.03.2021 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 23.05.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- 28.06.2024 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією майна;

- 27.01.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 14.03.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців з конфіскацією майна;

- 24.04.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 10 місяців з конфіскацією майна. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2025 вирок Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 24.04.2025 змінено в частині призначеного покарання та засуджено за ч. 1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком з покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14.03.2025 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 9 місяців з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 309 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі судових засідань вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 23.05.2024 вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області за вчинення умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 62/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинив протягом року після засудження за ст. 309 КК України нове кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом психотропних речовин при наступних обставинах.

13.12.2024 приблизно о 18:30 годині ОСОБА_3 , проходячи повз гаражний кооператив «Горняк», який знаходиться за адресою: Донецька область, Покровський район, м.Добропілля, біля гаражу № 134 поруч із шиною, знайшов прозорий зіп-пакет, в середині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, та розуміючи, що всередині даного зіп-пакета знаходиться психотропна речовина, підняв його із землі, поклав до лівої кишені одягнених на ньому штанів, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, тобто 13.12.2024, приблизно о 19:00 годині ОСОБА_3 , маючи при собі вищевказаний зіп-пакет, рухаючись проїжджою частиною від гаражного кооперативу «Горняк», який знаходиться за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, був зупинений працівниками поліції на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» з метою перевірки документів, посвідчуючих особу, під час чого ОСОБА_3 повідомив, що в нього при собі є психотропна речовина.

13.12.2024 в період часу з 20:22 години до 20:36 години з письмового дозволу ОСОБА_3 , в присутності двох понятих було проведено огляд місця події, в ході якого останній видав працівникам поліції зіп-пакет з кристалічною речовиною, яка є психотропною речовиною, обіг якої заборонено «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,7059 г, яку він незаконно придбав, зберігав без мети збуту для особистого вживання, вчинивши кримінальне правопорушення протягом року після засудження за ст. 309 КК України, та яку в подальшому було у нього вилучено.

Кристалічна речовина масою 0,7059 г містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 0,5634 г.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно він 13.12.2024 приблизно о 18:30 годині проходив повз гаражний кооператив «Горняк», який знаходиться за адресою: Донецька область, Покровський район, м.Добропілля, де біля одного з гаражів знайшов на землі прозорий зіп-пакет та зрозумів, що в ньому знаходиться психотропна речовина. Вказаний зіп-пакет він узяв собі для власного вживання. Цього ж дня, проходячи проїжджою частиною від гаражного кооперативу «Горняк», його зупинили працівники поліції, яким він надавши письмову згоду на його огляд, після чого та видав слідчому у присутності двох понятих психотропну речовину. У вчиненому кається.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення, за обставин, викладених у вироку, які повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 13.12.2024 з флеш-носієм інформації, дослідженими в судовому засіданні, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, яка розташована на території гаражного кооперативу «Горняк», який знаходиться за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, неподалік вул. Луганського, де працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину. В присутності двох понятих ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Вилучений під час огляду зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору поміщений у спец-пакет № PSP 1155514 (т. 2 а.к.п. 7-9);

- висновком судової експертизи наркотичних речовин, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/105-24/9268-Н3ПРАП від 19.12.2024, відповідно до якого надана на експертизу 14.12.2024 кристалічна речовина масою 0,7059 г містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он), маса якої в речовині складає 0,5634 г (т. 2 а.к.п. 13-17);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.01.2024 разом з фото-таблицею, згідно з яким ОСОБА_3 в присутності двох понятих пояснив та показав на місце, де він 13.12.2024 знайшов прозорий зіп-пакет, всередині якого знаходилась кристалічна речовина, котре розташоване під шиною біля гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Горняк» який знаходиться за адресою: Донецька область, Покровський район, м.Добропілля. Після чого ОСОБА_3 показав, як він підняв вказаний зіп-пакет та поклав до лівого карману одягнених на ньому штанів. Також ОСОБА_3 пояснив та показав місце, де його того ж дня, тобто 13.12.2024, зупинили працівники поліції для перевірки документів та де в подальшому в присутності двох понятих він добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет з психотропною речовиною вздовж проїжджої частини від гаражного кооперативу «Горняк», який знаходиться за адресою: Донецька область, Покровський район, м.Добропілля (т. 2, а.к.п.65-70);

- речовим доказом.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України як такі, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальне правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не працює та суспільно-корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2023 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Синдром залежності від опіоїдів та психостимуляторів», відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 №14/8728 від 24.12.2024 на військовому обліку не перебуває.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Зокрема, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні покарання, суд враховує і позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, відповідно до якої кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Таким чином, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховує вищенаведені обставини, дані про його особу, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 309 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_3 не працює, у нього не має постійного джерела доходу. Підстави для призначення покарання, більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені, більш того таке покарання не буде дієвим.

Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, оскільки судом не встановлено правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.ст. 69, 75 КК України, так як встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення кримінальних правопорушень, про небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, як і призначення покарання у вигляді штрафу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин до ухвалення попереднього вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 24.04.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України, який було змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2025, суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком з покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.04.2025 з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2025 остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю на користь держави.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Запобіжний захід ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 2387,70 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком з покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.04.2025 з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2025 остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 6 (років) 10 (десять) місяців з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю на користь держави.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк остаточно призначеного основного покарання частково відбуте покарання за вироками Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2025, від 14.03.2025 та від 24.04.2025, починаючи з 14 січня 2025 року до дня ухвалення цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Речовий доказ (постанова слідчого від 26.12.2024) - психотропна речовина, обіг якої заборонено «PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка зберігається у ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 905 від 26.12.2024) знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1