Справа № 694/1214/25 1-кс/694/418/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

02.05.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000533 від 30.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, працюючого головним спеціалістом з питань організаційної роботи та доступу до публічної інформації апарату Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області, учасником бойових дій та депутатом не є, інваліда 2-ї групи, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000533 від 30.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 17 год 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault» моделі «Talisman» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги пр-кт Шевченка в м. Звенигородська Черкаської області, в напрямку від вул. Щедріна до вул. Шполянська, порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху України), відповідно до якого: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», в порушення вимог п. 14.2 в) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані», проявив злочинну самовпевненість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно своєчасно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, у наслідок чого, під час виконання маневру обгону автомобіля марки «Fiat» моделі «Fullback» р.н. НОМЕР_2 , виїхав на зустрічну смугу руху, яка відділена горизонтальною дорожньою розміткою п. 34.1.1 Правил дорожнього руху України «вузька суцільна лінія», що позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з мотоциклом марки «Shineray» моделі «XY300-3A» під керуванням ОСОБА_10 , який рухався попереду у зустрічній смузі руху у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла марки «Shineray» моделі «XY300-3A», ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/108 від 01.05.2025 отримав тілесні ушкодження у вигляді: «багатоуламкових переломів проміжної і нігтьової фалангових кісток 5 пальця зі зміщенням, перелому нігтьової фалангової кістки 4 пальця зі зміщенням лівої стопи, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я».

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 10.1., 14.2 в, 34.1.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відомості по даному факту 30.04.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000533.

30.04.2025 о 19 год. 46 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 01.05.2025 ОСОБА_7 в порядку, передбаченому 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

Крім того слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлює, що за вчинений злочин, в разі доведення його вини, йому загрожує максимальне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, яке згідно санкції інкримінованої статті ( ч.1 ст. 286-1 КК України) є безальтернативним найсуворішим видом кримінального покарання, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, підозрюваний, з метою уникнення від покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення цього злочину законодавством України не передбачено. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілого у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 усвідомлює невідворотність покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, а тому може здійснювати погрози, підкуп, умовляння свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, схиляння їх до дачі неправдивих показань. За таких обставин можна зробити висновок, що підозрюваний може здійснювати незаконний вплив шляхом здійснення погроз насильницькими діями, в результаті чого схилити свідків у кримінальному провадженні до дачі неправдивих показань.

Беручи до уваги вище викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити. Слідчий ОСОБА_4 зазначив, що потерпілий по справі має середньої тяжкості тілесні ушкодження, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, тому даний вид запобіжного заходу є об`єктивним та забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_7 відмовився від пояснень, посилаючись на положення статті 63 Конституції Україниє.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, зазначив, що працівниками поліції не встановлено місце зіткнення та причинно-наслідковий зв`язок, кримінальне правопорушення вчинене підзахисним з необережності. Потерпілий покинув місце пригоди, не проходив освідування на стан алкогольного сп`яніння, його транспортний засіб не пошкоджено. Взагалі, перебуваючи у відділку поліції, потерпілий влаштував сварку, вимагає у матері підозрюваного 7 тисяч доларів. Адвокат долучив характеризуючі дані на ОСОБА_7 , відповідно до яких підзахисний позитивно характеризується, не перебуває на обліку в нарколога та психіатра, займається вихованням та доглядом малолітньої доньки. Вважає, що за наявності всіх обставин, можливо застосувати до підозрюваного домашній арешт.

Свідок ОСОБА_11 (дружина підозрюваного) зазначила, що у шлюбі з ОСОБА_7 перебувають з 2018 року, мають спільну доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Переїхали до м. Звенигородка з м. Київ та орендують квартиру по АДРЕСА_2 . Характеризувала чоловіка позитивно, як хорошого сім`янина, допомагає по господарству та в догляді за донькою. Тим часом вона перебуває у декретній відпустці, тому чоловік працює та забезпечує родину самотужки. Чоловік мав ЗЧМ- травму, має періодичні головні болі.

Свідок ОСОБА_13 (мати підозрюваного), в судовому засіданні просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначила, що будинок, та квартира, у якому проживають, належить чоловікові - ОСОБА_14 . Також пояснила суду, що потерпілий ОСОБА_10 вимагав у неї 10 000 тисяч доларів США.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слід виходити з наступного.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження. Такими доказами є: дані рапорту старшого ДОП СДОП ВП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 30.04.2025; дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.04.2024; дані протоколу обшуку від 30.04.2024; покази потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; покази свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; покази свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 від 30.04.2025; довідка, надана КНП «Звенигородська БЛІЛ» від 30.04.2025 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 30.01.2025; висновок судово-медичної експертизи №05-9-01/108 від 01.05.2025, інші матеріали кримінального провадження.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, оскільки ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч.1 ст. 286-1 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 ) відповідальність за який передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим і прокурором в судовому засіданні в достатній та переконливій мірі не доведений.

Відтак слідчий суддя вважає доведеним лише ризик, передбачений п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчим суддею враховано, що кримінальне правопорушення, інкриміноване підозрюваному, вчинене ним у стані алкогольного сп`яніння.

За результатами встановлених в судовому засіданні обставин та з врахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення підозрюваного на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Тобто, вбачається, що наразі виключних обставин для утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки останній має постійну роботу, утримує дружину та малолітню доньку, має сталі соціальні зв`язки, характеризується позитивно, тобто необхідність у обранні найтяжчого запобіжного заходу відсутня. Встановлений у судовому засіданні ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, на думку слідчого судді, не дає достатніх підстав для застосування найтяжчого виняткового запобіжного заходу.

Прокурором та слідчим на сьогоднішній день не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя вважає достатнім запобіжним заходом домашній арешт і саме такий запобіжний захід на думку слідчого судді зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. На переконання слідчого судді, на даній стадії досудового розслідування та, за встановлених слідчим суддею обставин в ході розгляду цього клопотання, нічний домашній арешт у поєднанні з покладеними на підозрюваного обов`язками, повністю нівелює заявлені та встановлені ризики і в змозі урівноважити інтереси сторін.

При цьому, слідчий приймає до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де він буде проживає з сімє`ю та зможе перебувати під домашнім арештом, раніше не судимий, а також сімейні та інші обставини, наведені вище.

Визначаючи час перебування під домашнім арештом слідчий суддя враховує, що підозрюваний для забезпечення життєвих потреб має офіційне працевлаштування, утримує сім`ю самостійно, оскільки дружина знаходиться в декретній відпустці, відтак перебування під домашнім арештом у нічний час доби дасть змогу останньому працювати.

Отже, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що в теперішній час запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час є обґрунтованим і співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_7 , характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховуванням від органів досудового розслідування та суду. Саме такий запобіжний захід може як запобігти імовірному ризику, так і забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування та в процесі розгляду кримінального провадження в суді.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами статтями 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000533 від 30.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, працюючого головним спеціалістом з питань організаційної роботи та доступу до публічної інформації апарату Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області, учасником бойових дій та депутатом не являється, інваліда 2-ї групи, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, заборонивши останньому залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 у період з 22.00 вечора до 06.00 ранку наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчих із числа слідчої групи за першою вимогою;

- не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 у період з 22.00 вечора до 06.00 ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора та суду, окрім випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги за межами місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту визначити до 28.06.2025 року включно.

Ухвалу направити на виконання до Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 07.05.2025 о 16 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1