Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/632/2025 Справа № 641/3271/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

власника майна ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000178 від 19.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Слобідського районного суду м. Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.

До суду надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_19 - адвоката ОСОБА_12 про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року на автомобіль TOYOTA C-HR HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та ключі до нього.

В обґрунтування клопотання послався на необгрунтованість накладення арешту на вказане майно, зазначив, що в подальшому застосуванні вказаного заходу відпала потреба. Вказав, що судове рішення про накладення арешту необгрунтоване щодо правової підстави такого арешту, не містить посилання на ризики, передбачені ч.1 ст. 170 КПК України. Зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні власнику майна ОСОБА_19 про підозру не повідомлено, а безпідставне утримання майна порушує права власника.

Адвокат ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні вказане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення вказаного клопотання про скасування арешту майна. Вважав таке клопотання передчасним.

Інші учасники справи не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року накладено арешт на автомобіль TOYOTA C-HR HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та ключі до нього, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 та належить ОСОБА_19 , з метою забезпечення речових доказів.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як встановлено ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто суд має право скасувати арешт майна лише з двох підстав, а саме: 1) у разі доведення існування обставин, які підтверджують, що арешт накладено необґрунтовано або 2) в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, за наявності яких суд може встановити такі підстави, однак логічне тлумачення відповідної норми свідчить, що, перевіряючи наявність першої підстави, суд повинен враховувати обставини, які існували на час накладення арешту, а наявність другої - з огляду на існуючі обставини на час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Така підстава як необґрунтованість накладеного арешту не передбачає оцінку та перегляд по суті постановленого судового рішення про накладення арешту. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає процедуру такого перегляду - виключно в апеляційному порядку. У протилежному випадку це становило би порушення принципу остаточності судового рішення «res judicata».

Обґрунтованість накладеного арешту може бути оцінена виключно з урахуванням обставин та доводів, які з тих чи інших причин не були предметом оцінки під час накладення арешту.

При цьому, відповідно до засади диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України) суд виходить тільки із тих обставин, на які посилаються учасники провадження. Саме на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту, покладається обов`язок довести те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Поряд з цим, в ході розгляду вказаного клопотання не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна або арешт накладений необґрунтовано.

У свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі потреби кримінального провадження виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На переконання суду, таке втручання держави у право власності, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав, визначених ст.174 КПК України, для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року.

Керуючись ст. ст.170, 171, 174 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_19 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року на автомобіль TOYOTA C-HR HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та ключі до нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23.06.2025 року о 13-50 год.

Cуддя- ОСОБА_1