печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/35901/24-к від 05.09.2024 у кримінальному провадженні № 0001267 від 21.06.2024,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/35901/24-к від 05.09.2024 у кримінальному провадженні № 0001267 від 21.06.2024.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року у справі № 757/35901/24-к клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 30.07.2024 за місцем проживання ОСОБА_3 задоволено та накладено арешт, зокрема, на наступне майно:

1. Мобільний телефон марки «Айфон 6» білого кольору, з ІМЕІ № НОМЕР_1 ;

2. Мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 11», блакитного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_3 ;

3. Мобільний телефон марки « Айфон 11 Про Макс », золотистого кольору з ІМЕІ НОМЕР_4 ;

4. Мобільний телефон марки «Самсунг» з ІМЕІ: НОМЕР_5 , з номером телефону НОМЕР_6 ;

5. Мобільний телефон марки «Самсунг» з ІМЕІ: НОМЕР_5 ;

6. Мобільний телефон марки «Самсунг» з ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-картами МТС на яких є надписи «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

7. Ноутбук марки «Dell», сірого кольору з номером «5», серійний номер «SNVR3Z1».

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 209 КК України, і що вказані технічні пристрої містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

ОСОБА_3 вважає, що арешт майна, накладений слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року у справі №757/35901/24-к, підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Власник майна ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував з приводу заявленого клопотання, просив відмовити, зазначивши, 17 жовтня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилученої під час обшуку в ОСОБА_3 комп`ютерної техніки, виконання якої доручено експертам ДНДЕКЦ.

Станом на 14.08.2025 вказана експертиза не завершена.

Заслухавши пояснення власника майна, заперечення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, заперечення прокурора, слідчий суддя встановив такі обставини, та дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0001267 відомості про яке 21.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року у справі № 757/35901/24-к клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 30.07.2024 за місцем проживання ОСОБА_3 задоволено та накладено арешт, зокрема, на наступне майно:

1. Мобільний телефон марки «Айфон 6» білого кольору, з ІМЕІ № НОМЕР_1 ;

2. Мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 11», блакитного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_3 ;

3. Мобільний телефон марки « Айфон 11 Про Макс », золотистого кольору з ІМЕІ НОМЕР_4 ;

4. Мобільний телефон марки «Самсунг» з ІМЕІ: НОМЕР_5 , з номером телефону НОМЕР_6 ;

5. Мобільний телефон марки «Самсунг» з ІМЕІ: НОМЕР_5 ;

6. Мобільний телефон марки «Самсунг» з ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-картами МТС на яких є надписи «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

7. Ноутбук марки «Dell», сірого кольору з номером «5», серійний номер «SNVR3Z1».

17 жовтня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилученої під час обшуку в ОСОБА_3 комп`ютерної техніки, виконання якої доручено експертам ДНДЕКЦ.

Станом на 14.08.2025 вказана експертиза не завершена.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається заявника, які свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0001267 від 21.06.2024.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_3 обумовлене законними критеріями, тобто вчинено з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідно принципу верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_3 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/35901/24-к від 05.09.2024 у кримінальному провадженні № 0001267 від 21.06.2024 - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1