Справа № 944/1103/25
Провадження №1-кп/944/1041/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні м.Яворові, у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 05.09.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, такого, що має на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, військовослужбовця, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України,

В С Т А Н О В И В:

судом визнано доведеним, що старший лейтенант ОСОБА_6 , будучи військовою службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов?язками, перебуваючи на посаді начальника служби забезпечення засобами ближнього бою та технічними засобами розвідки логістики піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.11, 16, 83, 93 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п.3.1.9, 3.2.16 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997, п. 1 розділу 5 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 29.06.2005 №359, у період з 04.08.2023 по 31.12.2023, в умовах воєнного стану, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, недбало поставився до військової служби, що виразилося у не забезпечуванні правильного зберігання озброєння та іншого військового майна на складі військової частини, не здійсненні контролю за наявністю озброєння та військового майна, а також контролю за їх зберіганням у підрозділах військової частини, не проводив перевірку технічного стану озброєння двічі на рік, не проводив перевірки стрілецької зброї, зокрема, пономерну перевірку зброї та відповідно не оформляв результати такої перевірки актами, не проводив щомісяця перевірки наявності та стану стрілецької зброї і боєприпасів у підрозділах згідно з обліковими даними частини, внаслідок чого зі складу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) втрачено 5,45 мм автомат АК-74 зав. № НОМЕР_2 ; 5,45 мм автомат АК-74 зав. № НОМЕР_3 ; 5,45 мм автомат АК-74 зав. № НОМЕР_4 ; 5,45 мм автомат АК-74 зав. № НОМЕР_5 ; 5,45 мм автомат АК-74 зав. № НОМЕР_6 ; 5,45 мм автомат АК-74 зав. № НОМЕР_7 та 40 мм гранатомет РПГ-7В № КБ-173 чим заподіяв державі збитки на суму 357376 гривень 30 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.425 КК України, а саме, недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану.

05 березня 2025 року між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.425 КК України недбале ставленні військової службової особи до служби, що спричинило істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 05.03.2025.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні повідомив, що не заперечує, щодо затвердження судом укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, підтримав узгоджене сторонами покарання та просив задовольнити позовну заяву.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 05.03.2025.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання за ч.4 ст.425 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) роки. На підставі ст.75 КК України, звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає призначити ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання в межах встановленої санкції ч.4 ст.425 КК України.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) роки, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 05.03.2025 між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Прокурором в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення на користь держави 357376 грн 30 коп на відшкодування завданої останнім шкоди.

Прокурором в позові зазначено, що в результаті незаконних дій ОСОБА_6 державі в особі військової частини НОМЕР_1 заподіяно шкоди в сумі 357376 грн 30 коп. Заподіявши шкоду шляхом втрати військового майна, обвинувачений ОСОБА_6 порушив інтереси держави.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України у спорі про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести суду, що у його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Цієї ж позиції притримується Вищий господарський суд України, викладеної у роз`ясненнях «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» № 025/744 від 27.01.2001, постанові від 02.09.2015 у справі №927/1883/14. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (постанова від 06.02.2019 у справі № 163/2298/16-ц).

Вина відповідача ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Наведене свідчить про наявність протиправної поведінки, вини відповідача, факту заподіяння шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та його діями.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.128, 129 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов прокурора до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000180 від 05.03.2025 між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою військовослужбовця ОСОБА_6 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_6 , згідно з ч.1 ст.76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Цивільний позов, заявлений прокурором у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_6 про стягнення заподіяної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) грошові кошти у сумі 357376 (триста п`ятдесят сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 30 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 26.11.2024 на майно вилучене в ході обшуку: Акт № 79/98/76 Оцінки військового майна в/ч НОМЕР_1 , на 1 арк., Акт зняття залишків № б/н, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/13, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/12, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/11, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/10, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/9, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/8, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/7, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/14, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/27, на 1 арк., Акт № 79/98/75 Оцінки військового майна в/ч НОМЕР_1 , на 1 арк., Акт прийому передачі № 79/98/45, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/4, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/50, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/3, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/46, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/5, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/49, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/48, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/6, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/2, на 1 арк., Акт № 79/98/74 Оцінки військового майна в/ч НОМЕР_1 , на 1 арк., Акт прийому передачі № 79/98/61, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/62., Акт зняття залишків № 79/26, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/63., Акт зняття залишків № 79/25, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/24, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/64., Акт зняття залишків № 79/23, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/65., Акт технічного стану військового майна № 79/98/66., Акт зняття залишків № 79/22, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/67., Акт зняття залишків № 79/21, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/68., Акт зняття залишків № 79/20, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/69, Акт зняття залишків № 79/19, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/70, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/18, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/71, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/17, на 1 арк., Акт технічного стану військового майна № 79/98/72, на 1 арк., Акт зняття залишків № 79/16, на 1 арк., Акт № 79/98/74 Оцінки військового майна в/ч НОМЕР_1 , на 1 арк. повернути військовій частині НОМЕР_1 .

- скасувати арешт на майно - мобільний телефон марки «Sumsung GalaxyM32» з ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_11 та повернути ОСОБА_6 .

- повернути військовій частині НОМЕР_1 речі та документи, вилучені у ході тимчасового доступу до речей та документів, а саме: Рапорт з додатками начальника служби ЗЗББ та ТЗР від 03.04.24, на 5 арк., Акт проведення перевірки засобів ураження військової частини НОМЕР_1 від 14.09 2024 №1273, на 29 арк., Книга обліку втрат військового майна по службі РАО вч НОМЕР_1 від 20.05.2023 №213 на 100арк.; Відомість закріплення зброї за особовим складом (2 піхотна рота, взвод зв`язку, медичного пункту, мінометний взвод, розвідувального взводу, ВТЗ, розвідувального взводу, 3 піхотна рота, взвод БАК, рота «А», мінометна батарея) на 697 арк., Книга обліку за номерами і закріплення зброєння, військової техніки та іншого військового майна, Служба ЗЗББ та ТЗР в/ч НОМЕР_1 1ПБ (ІЛОУ) № 107 Том1, на 106 арк., Книга обліку за номерами і закріплення зброєння, військової техніки та іншого військового майна, Служба ЗЗББ та ТЗР в/ч НОМЕР_1 1ПБ (ІЛОУ) № 107 Том2, на 105 арк., Книга обліку за номерами і закріплення зброєння, військової техніки та іншого військового майна, Служба ЗЗББ та ТЗР в/ч НОМЕР_1 1ПБ (ІЛОУ) № 107 Том3, на 104 арк., Книга обліку за номерами і закріплення озброєння, військової техніки та іншого військового майна,взводу матеріального забезпечення вчА7420 від 10.09.2024, на 100 арк., Атестат військової частини НОМЕР_1 №1/24 від 09.05.2024, на 32 арк. Наказ на проведення службового розслідування від 22.01.2023 №8-ОД на 10 арк., Накази про проведення службових розслідувань №84-АД від 31.03.2024, №286-АД від 27.06.2024, №271-АД від 21.06.2024, №288-АД від 27.06.2024, №276-АД від 24.06.2024, №342-АД від 04.08.2024, №273-АД від 22.06.2024, №293-АД від 02.07.2024, №343-АД від 04.08.2024, №98-АД від 31.03.2024, №340-АД від 04.08.2024, №287-АД від 27.06.2024, №328-АД від 23.07.2024, №83-АД від 31.03.2024, №329-АД від 23.07.2024, №323-АД від 23.07.2024, №322-АД від 23.07.2024, №290-АД від 18.11.2023, №330-АД від 26.12.2023, №99-АД від 31.03.2024, №134-АД від 16.04.2024, №285-АД від 27.06.2024, №331-АД від 26.12.2023, №88-АД від 31.03.2024, №303-АД від 01.12.2023, №96-АД від 18.05.2024, №217-АД від 20.12.2022, №93-АД від 15.08.2022, №190-АД від 25.11.2022, №109-АД від 03.04.2024, №80-АД від 05.05.2023, №272-АД від 22.06.2024, №17-АД від 06.01.2024, №269-АД від 22.06.2024, №294-АДвід 21.11.2023, №277-АД від 24.06.2024, №300-АД від 25.11.2023, №108-АД від 03.04.2024, №312-АД від 11.12.2023, №272-АД від 22.06.2024, №294-АД від 21.11.2023, №273-АД від 22.06.2024, №86-АД від 31.03.2024, №112-АД від 03.04.2024, №271-АД від 01.11.2023, №81-АД від 05.05.2023, №189-АД від 14.08.2023, №280-АД від 06.11.2023, №191-АД від 14.08.2023, №208-АД від 06.09.2023, №292-АД від 02.07.2024, №327-АД від 23.07.2024, №53-АД, №86-АД від 31.03.2024, №298-АД від 25.11.2023, №94-АД від 31.03.2024, №333-АД від 29.07.2024, №67-АД від 27.04.2023, №97-АД від 18.05.2023,№46-АД від 08.03.2023, №190-АД від 25.11.2022, №246-АД від 27.06.2024, №401-АД від 21.09.2024 на 1 арк,. відповідь вч НОМЕР_1 від 14.10.2024 №1384 на 1 арк.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1