Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/133/20
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
Іменем України
Ружинський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м.Київ, українки, громадянки України, з середньою освітою,
не працюючої, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, 26.11.2019 року близько 22 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували поблизу домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 .
Між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка.
В цей же час та в цьому ж місці за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 умисно нанесла ОСОБА_6 1 удар кулаком правої руки в область лівого вуха та 1 удар кулаком правої руки в область верхньої та нижньої губи. В послідуючому ОСОБА_7 умисно нанесла 1 удар кулаком правої руки в область носа та 1 удар кулаком лівої руки в область чола ОСОБА_6 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді гематоми в ділянці чола, крововиливів на переніссі, на лівій вушній раковині, за лівою вушною раковиною, на слизовій верхньої губи, саден на верхній губі, на нижній губі зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_8 , згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження, про що подала до суду відповідне клопотання.
Потерпілий в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання обвинуваченої задовольнити, звільнити її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1ст.49 КК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_8 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічне положення містить ч.1 ст.285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе набудь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Також судом ураховуються правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к , де указано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Також в даній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду зазначив, що за правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1ст.49 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України) .
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
У цій справі окреслені Верховним Судом у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подане стороною кримінального провадження та обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Також Суд враховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
В даному кримінальному провадженні, обвинувачена подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також вона в судовому засіданні надала згоду про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Судом роз`яснено обвинуваченій підстави звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження. Суть обвинувачення обвинуваченій зрозуміла.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2ст.4 КК України).
Відповіднодоч.2ст.284КПКУкраїникримінальне провадженнязакривається судому зв`язкузі звільненнямособивідкримінальноївідповідальності.
Відповідно до ст..49 КК України,особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - уразі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи уразі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Як вбачається із змісту клопотання та матеріалів кримінального провадження, закінчився трирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст. 49КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.
Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови: не ухилялася від слідства або суду; не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбаченихч.1ст.49 КК України,за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Таким чином, положення ст. 49 КК України є імперативною нормою, яка передбачає не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Від так суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо підчас судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.
При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, уразі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к.
Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенння передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Згідно вимог ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.
Таким чином, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно до положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.
Тому, за умови відсутності факту ухилення ОСОБА_8 , від слідства або суду, строк давності для звільнення її від кримінальної відповідальності згідно з приписами ч. 1 ст. 49 КК України становить два роки з дня вчинення нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, і до дня набрання вироком законної сили.
Проте, у разі підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_8 , будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК України такий строк для неї становить п`ять років з часу вчинення інкримінованого кримінального проступку.
Для застосування зазначеної норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства або суду, що є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України. При цьому час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Тобто, у цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду оскільки факт свідомого ухилення особи від відповідальності свідчить про те, що вона все ще є суспільно небезпечною, тож це зумовлює необхідність більш суворого підходу до неї при вирішенні питання про давність притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 18.03.2021 року оголошено розшук обвинуваченої ОСОБА_8 , та зупинено судове провадження у справі № 291/133/20.
Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 25.02.2025 року відновлено провадження по даній справі.
Оскільки судом встановлено факт умисного ухилення ОСОБА_8 , від суду , тому строк давності для звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК згідно з вимогами ч. 2 ст. 49 КК України становить п`ять років з часу вчинення інкримінованого кримінального проступку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року ( справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс 22) міститься висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.
У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , 5-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи час вчинення кримінального проступку - 26.11.2019 року, сплинув 26.11.2024 року.
Через те, що у цьому кримінальному провадженні обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 не був ухвалений, такий строк минув. У зв`язку з чим, на час постановлення ухвали ОСОБА_8 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 5 КК України на підставі ч. 2 ст. 49 КК України у зв`язку із впливом загального п`ятирічного строку передбаченого ч. 2 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо останньої має бути закрито.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , було вчинено 26.11.2019 року
Таким чином, 26.11.2024 закінчився п`ятирічний строк давності притягнення ОСОБА_8 , до кримінальної відповідальності за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.
Таким чином на даний момент строк давності за вказане кримінальне правопорушення є таким, що минув, а тому у суду відсутні підстави що до відмови в задоволенні заявленого клопотання.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття даногокримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом не встановлено.
За таких обставин, суд, за наявності згоди ОСОБА_5 , приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Цивільний позов по справі відсутній.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
З огляду на викладене та керуючись ст.49, ч.1 ст. 125 КК України, ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ст.369-372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України задовольнити.
Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 17.06.2025 року о 12 год.00 хв.
Суддя ОСОБА_1 .