Номер провадження: 11-кп/813/520/25
Справа № 498/1423/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської областівід 06.02.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000581 внесеному в ЄРДР від 09 вересня 2023 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05 липня 2023 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ст. 126-1 КК України до 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, покарання відбув,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та йому призначено покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

ОСОБА_7 визнано винним у тому що, в період часу з 25.04.2023 по 03.08.2023 обвинувачений ОСОБА_7 проживаючи зі своє матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, повторно, умисно вчинив щодо своєї матері ОСОБА_9 злочин проти життя та здоров`я при наступних обставинах. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, систематично завдавав своїй матері моральних страждань, а саме застосовував до неї психологічне насильство, яке полягало в нецензурній лайці на адресу матері, принижуючи та ображаючи її особисту гідність, систематично погрожував застосуванням фізичного насильства. Внаслідок вчинення стосовно ОСОБА_9 вищеописаного психологічного насильства та створення тим самим нестерпних умов для спільного перебування у будинку, ОСОБА_9 була змушена покидати будинок з метою збереження себе від реалізації погроз обвинуваченого ОСОБА_7 , очікуючи на приїзд співробітників поліції. Зважаючи на вказані систематичні факти домашнього насильства з боку ОСОБА_7 уповноваженими співробітниками поліції, які прибували на численні виклики ОСОБА_9 за описаний період часу, із врахуванням його протиправної поведінки було складено три протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В результаті вищеописаних систематичних фактів домашнього насильства, обвинуваченим ОСОБА_7 у вищевказаний період часу потерпілій ОСОБА_9 були завдані психологічні страждання, які призвели до погіршення якості життя потерпілої. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив, та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_9 , яке виразилось в наступному. Так, 08.09.2023 року приблизно о 16:49 год. перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , знову став ініціатором сварки з ОСОБА_9 в ході якої реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану останньої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_9 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, внаслідок чого ОСОБА_9 відчула психологічний дискомфорт, зазнавши при цьому психологічного приниження та була змушена звертатись із письмовою заявою до поліції з метою припинення протиправних дій останнього.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та зміни до неї.

Доводи обґрунтовує тим, 28.03.2024 набув чинності Закон України №3342 від 23.08.2023 яким доповнюється перелік видів покарань, викладений у ст. 51 КК України, зокрема, таким видом основного покарання як пробаційний нагляд, у зв?язку із чим до санкції ст. 126-1 КК України внесено зміни, та покарання у вигляді арешту замінено на пробаційний нагляд.

З огляду на викладене суд, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню та не застосував закон, який підлягає застосуванню, чим допустив порушення, яке є істотними та такими, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, в іншій частині вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином сповіщеною про дату та час в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. При цьому клопотань про її обов`язкову участь у судовому засіданні не заявляла.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілої, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілої.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 уточнив вимоги апеляційної скарги та просив покластидо пробаційного нагляду на ОСОБА_7 обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а також покласти на ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно оскаржуваного вироку суду першої інстанції та журналу судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, надав пояснення та повністю підтвердив обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

У апеляційних скаргах прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановленого судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочину, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В той же час, 28.03.2024 набув чинності Закон України від 23.08.2023 №3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким замінено кримінальне покарання у виді арешту у санкціях, що його передбачають (крім кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями) на покарання у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до положень ст. 60 КК України в редакції вищевказаного Закону України, покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців, тобто може бути застосовано виключно лише щодо військовослужбовця.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відніс щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання районний суд відніс вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину повторно.

Проте, колегія суддів зазначає, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , судом належним чином не враховано даних про особу винного, конкретних обставин та ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Не надано оцінки низці обставин, які мають юридичне значення для призначення законного та справедливого покарання, не було враховано тієї обставини, що останній раніше був судимий вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 05.07.2023 за ст. 126-1 КК України за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, на шлях виправлення не став, а продовжив вчиняти домашнє насильство відносно останньої.

Вказане є підтвердженням того, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому останньому слід призначити більш суворе покарання, ніж призначене судом, з метою не лише покарання ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, а й досягти виправлення обвинуваченого і запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того відповідно до матеріалів вказаного кримінального провадження, встановлено, що домашнє насильство ОСОБА_7 вчиняв у період часу з 25.04.2023 по 03.08.2023, тобто, як під час судового розгляду попереднього кримінального провадження, так і після ухвалення вироку у ньому.

Таким чином слід врахувати те, що обвинувачений продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері після його засудження за попереднім вироком, ніяк не намагався виправити ситуацію яка склалася, а лише визнав його щире каяття.

Щодо врахування судом думки потерпілої, яка просила, призначити обвинуваченому м`якше покарання, то судом не враховано ту обставину, що потерпіла проживає разом із обвинуваченим, у зв?язку з чим не може відверто висловлюватись з приводу призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, оскільки розуміє, що такі її дії призведуть до чергового застосування відносно неї домашнього насильства з боку ОСОБА_7 за місцем свого проживання характеризується негативно, має непогашену судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює не є інвалідом не має стійких соціальних зв?язків, що свідчить про стійку асоціальну поведінку.

Санкцією ст. 126-1 КК України, зі змінами внесеними згідно із Законом №3342-ІX від 23.08.2023, передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Тобто покарання у вигляді арешту замінено на пробаційний нагляд у зв`язку із чим апеляційні вимоги прокурора були змінені.

Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності ураховуючи принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, характер інкримінованих і доведених протиправних дій обвинуваченого та їх небезпечність, а також дані про його особу, апеляційний суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді пробаціного нагляду строком на 2 роки із покладанням передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати меті покарання.

Окрім цього, за правилами ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд застосовує до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покладає на останнього обов`язок пройти програму для кривдників.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни або скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну або скасування судового рішення, вважається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає змінні в частині призначення покарання.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06.02.2024, яким ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду.

На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти до пробаційного нагляду на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти на ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4