Справа № 301/1433/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника ювенальної превенції ОСОБА_7

представника служби у справах дітей ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Білки, Іршавського району, Закарпатської області, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, учня 10 класу Білківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №2, не одруженого, раніше судимого вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.11.2024 року за ч.4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців,-,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

28 березня 2025 року близько 23 години, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000218, розприділивши між собою ролі, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань та попередньо знаючи про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено режим воєнного стану, з метою заволодіння чужим майном, де ОСОБА_4 розбивши вікно на вхідних дерев`яних дверях, двоє проникли до житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_9 , де з житлового будинку таємно викрали газовий котел марки «WESTEN» Quasar D24.

Після чого, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000218, покинули місце вчинення злочину та разом розібрали газовий котел на частини, вийняли з нього металеві та мідні трубки та здали зазначені запчастини у металоприйомник, поділивши отримані грошові кошти між собою, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на суму 20 000 гривень.

Вказаними неправомірними діями ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000218, власнику викраденого майна ОСОБА_9 згідно висновку експерта №СЕ-19/107-25/4802-ТВ від 02.04.2025 року спричинили майнову шкоду на загальну суму 20490 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану

Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні просила суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області № 301/3618/24 (1-кп/301/354/24) від 26.11.2024 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців. Також, просила суд вирішити питання стосовно витрат на залучення експерта, а саме стягнути такі солідарно із матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 . Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді нічного домашнього арешту просила залишити без змін до вступу вироку у законну силу. Долю речових доказів просила не вирішувати у порядку ст.100 КПК України оскільки такі мають значення по справі стосовно особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000218.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину та фактичні обставини справи визнав повністю, пояснив суду, що дійсно, 28 березня 2025 року близько 23 години, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , розбивши вікно на вхідних дерев`яних дверях, проникли до житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , де знаходився газовий котел та з допомогою ножниць для обрізання винограду з ручками червоного кольору, відрізали газовий котел від стіни, після чого ОСОБА_11 відніс його до себе додому, а він йому допомагав, освічуючи дорогу ліхтарем. Пізніше, вони зі ОСОБА_10 розламали газовий котел та витягли з нього мідні трубки, які віднесли до гр. ОСОБА_12 за які він їм заплатив 1500 гривень, вказані кошти вони зі ОСОБА_11 поділили навпіл. Також, ОСОБА_4 зазначив, що потерпілому шкоду не відшкодував, однак про вчинене шкодує, просить суд суворо його не карати.

Законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні просила застосувати до ОСОБА_4 міру покарання, що не пов`язана із позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд врахувати відомості про особу обвинуваченого та застосувати до ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.1 статті 69 КК України та ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи від останнього наявна заява, в якій він просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що шкода завдана даним кримінальним правопорушенням йому не відшкодована, з обвинуваченим він не примирився, тому просить суд притягнути останнього до відповідальності за вчинене.

Представник ювенальної превенції ОСОБА_7 та представник служби у справах дітей ОСОБА_8 , в судовому засіданні висловили свою думку, щодо доцільності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, а визначення міри покарання, залишили на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що 28 березня 2025 року в суботу, обвинувачений ОСОБА_4 та ще один хлопець ромської національності, віку обвинуваченого, принесли йому запчастини з газового котла, за які він заплатив їм 1500 гривень. Звідки вони взяли вказані запчастини йому не відомо.

Окрім повного визнання вини ОСОБА_4 , в судовому засіданні були досліджені докази, що підтверджують вину останнього у вчиненні кримінального правопорушення:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події (арк. матеріалів к.п. 5-7 );

- заяву згоду на проведення огляду дворогосподарства (арк. матеріалів к.п. 8 );

- протокол огляду місця події від 30 березня 2025 року (арк. матеріалів к.п. 9-12 );

- фототаблиці долучені до огляду місця події від 30 березня 2025 року (арк. матеріалів к.п. 13-16);

- акт про застосування службового собаки від 30 березня 2025 року (арк. матеріалів к.п. а.с. 17)

- протокол огляду місця події від 30 березня 2025 року (аркуші матеріалів к.п. 18-20 );

- фототаблиці долучені до огляду місця події від 30 березня 2025 року (арк.матеріалів к.п. 21-23);

- постанову про визнання речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 30 березня 2025 року, згідно якої було визнано речовими доказами ножиці з ручками червоного кольору, які вилучено та упаковано в спеціальний пакет НПУ СУ PSP 1238573, два відрізки клейкої стрічки скотч із слідами папілярних ліній виявлені на уламках скла, перед входом в будинок, один відрізок клейкої стрічки скотч із слідами папілярних ліній, виявлені на рамі пошкодженого скла дверей, два відрізки клейкої стрічки скотч із слідами папілярних ліній виявлені на стулці металопластикового вікна з внутрішньої сторони, які розміщено на аркуш паперу під №1, №2, №3, №4, №5 вилучено і упаковано в паперовий конверт коричневого кольору НПУ, газовий котел марки «Westen» моделі «Quasar D 24» білого кольору, пошкоджений, вилучено поміщено у поліетиленовий пакет чорного кольору, який у горловині зв`язано ниткою кінці, якої біркою з підписами, три відрізки клейкої стрічки скотч із слідами папілярних ліній, №1, №2, №3, вилучено і упаковано в паперовий конверт коричневого кольору НПУ. (том № 1 матеріалів к.п., а.с. 36 - 38)

- розписку (арк. матеріалів к.п. 39);

- китанцію (арк. матеріалів к.п. 40);

- копію паспорту ОСОБА_4 (арк. матеріалів к.п. 46);

- висновок експерта №СЕ-19/107-25/4734-Д (арк. матеріалів к.п. 57-87);

- висновок експерта №СЕ-19/107-25/4802-ТВ (арк. матеріалів к.п. 92-101);

- протокол огляду документів (арк. матеріалів к.п. 113-114);

- постанову про визнання предмету речовим доказом (арк. матеріалів к.п 116);

- протокол огляду документів (а.с. 118-119);

- постанову про визнання предмету речовим доказом (арк. матеріалів к.п 121);

- вимогу (арк. матеріалів к.п. 122-123);

- запити та відповіді з Білківської ТГ (арк. матеріалів к.п. 122-125);

- довідку (арк. матеріалів к.п 128);

- характеристику (арк. матеріалів к.п 129);

- запит та відповідь з Білківської ЗЗСО (арк. матеріалів к.п. 130-131);

- запит та відповідь КНП Іршавський ЦПМСД (арк. матеріалів к.п. 132-133);

- запит та відповідь КНП Іршавська РЛ (арк. матеріалів к.п. 134-135);

- запит та відповідь ВП № 1 Хустського РУП (арк. матеріалів к.п. 136-137);

- акт обстеження умов проживання (арк. матеріалів к.п.138-140);

- копії рішень Іршавського районного суду (арк. матеріалів к.п.140-154);

- висновок психолога (арк. матеріалів к.п.179-184);

- квитанція (арк. матеріалів к.п. 189);

- розписка (арк. матеріалів к.п. 190);

- протокол проведення слідчого експертименту (арк. матеріалів к.п.191-194);

- фототаблиці до протоколу проведення слідчого експертименту (арк. матеріалів к.п.195-199);

- запит та відповідь з Білківської ТГ протокол проведення слідчого експертименту (арк. матеріалів к.п.200-202);

- висновок оцінки потреб сім`ї (арк. матеріалів к.п.203-205);

- копії ухвал Іршавського районного суду Закарпатської області (арк. матеріалів к.п.216-219);

- постанову про виділення (арк. матеріалів к.п. 220-222);

Також, судом було досліджено досудову доповідь згідно якої, орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого його способу життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість неможливість використання інших доказів.

Як убачається з установлених судом обставин і досліджених у судовому засіданні доказів, ОСОБА_4 мав умисел на крадіжку газового котла марки «WESTEN» Quasar D24.

Своїми неправомірними діями, (викраденням вказаного майна) ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000218, спричинили власнику викраденого майна ОСОБА_9 згідно висновку експерта №СЕ-19/107-25/4802-ТВ від 02.04.2025 року майнову шкоду на загальну суму 20490 гривень.

Отже, проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

При цьому, при доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» враховує правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387) у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

Отже, судом безперечно, тобто відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст.185 КК України, тобто останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану .

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50,65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких; характер і спосіб вчинення кримінального правопорушення; його підвищену суспільну небезпечність з огляду на вчинення в умовах воєнного стану, запровадженого в Україні.

Також, суд бере до уваги, позицію потерпілого ОСОБА_9 , який цивільний позов не заявляв та однак просив притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності у зв`язку із невідшкодуванням йому збитків завданих даним кримінальним правопорушенням. Водночас, обвинувачений ОСОБА_4 раніше був засуджений за злочин проти власності, новий злочин учинив під час іспитового терміну, що свідчить про відсутність належних висновків, наявність сформованих антисоціальних установок, схильність до рецидивної злочинної поведінки та недостатнє усвідомлення наслідків своїх дій, не зважаючи на наданий йому шанс у вигляді умовної міри покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неповнолітнім, раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 186 КК України, навчається в Білківській ЗЗСО І-ІІІ ступенів №2, негативно характеризується за місцем навчання та проживання, шкоду не відшкодував, згідно акту обстеження умов проживання, неповнолітній обвинувачений проживає в задовільних побутових умовах.

При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід обрати покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Приймаючи таке рішення, суд бере до уваги обставину, що ОСОБА_4 за вироком Іршавського районного суду від 26.11.2024 року за ч.4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців, тобто останній учинив новий злочин в період іспитового строку, що виключає застосування положень статей 75, 76 КК України при призначення покарання.

Вивченням особистості обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особистість обвинуваченого, обставину, що обтяжує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання у виді позбавлення строком на 5 років.

Однак слід урахувати, що, як вже було наведено, ОСОБА_4 раніше був засуджений вироком Іршавського районного суду від 26.11.2024 року за ч.4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців, та учинив новий злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком.

З цих підстав ОСОБА_4 слід призначити покарання в порядку ч. 1ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, частку невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.11.2024, та остаточно призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років і 3 місяці.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, передбаченою ст. 67 КК України, суд визнає - рецидив злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження у вигляді нічного домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Витрати по справі суд вирішує відповідності до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 368-371, 373, 374, 376, 377, 392, 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області № 301/3618/24 (1-кп/301/354/24) від 26.11.2024 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Закарпатського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України (ГУК у Зак. обл/Ужгородська тг/24060300 р/рахунок: UА0007493 процесуальні витрати за проведені по справі експертизи в сумі 2 586, 68 грн. (дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість гривень, шістдесят вісім копійок)

Запобіжний захід обраний ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.07.2025 року, відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1