Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/752/2025 Справа № 641/5526/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000216 від 18.07.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, з професійно-технічною освітою, який здійснює підприємницьку діяльність, як ФОП ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2025 близько 17:00 за адресою: м. Харків, вул. Тарасівська, буд. 2, поблизу піцерії «Маранелла», між знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з приводу питання заборгованості грошових коштів, стався конфлікт.

В ході конфлікту, ОСОБА_3 , діючи умисно, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, стоячи навпроти ОСОБА_4 , на відстані витягнутої руки до потерпілого, наніс останньому удар кулаком правої руки в ліву скроневу ділянку.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця на волосистій частині голови в лівій скроневій ділянці, який викликав незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 під час досудового розслідування надав заяву, в якій зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлен з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 30.07.2025, яка була складена і підписана у присутності захисника ОСОБА_5 обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, розлучений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, за місцем реєстрації характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України та пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, що він офіційно працевлаштований, враховує обставину що пом`якшує покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, та приходить до висновку, що покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ диск Alerus «CD-R» 700 МВ/80 min 52X speed в конверті білого кольору на якому розміщено відеозапис з камер відеоспостереження за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, буд. 17 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1