У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження №0000383, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.04.2025 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

В провадженні суду на стадії підготовчого засідання перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з огляду на обґрунтованість пред`явленого останньому обвинувачення, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, та з врахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, продовження злочинної діяльності, запобігти яким неможливо, змінивши обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого просив змінити запобіжний захід останньому на більш м`який. Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши клопотання та пояснення прокурора, приймаючи до уваги позицію захисника та думку обвинуваченого щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Так, обґрунтованість підозри обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованого такому діяння, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту щодо нього до суду.

В свою чергу ризики заявлені прокурором щодо обвинуваченого, а саме щодо можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, а також переховування від суду, знайшли своє підтвердження в ході розгляду судом клопотання з огляду на нижчевказане.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин є тяжким.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку суду, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинуваченого у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних/обвинувачених, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування.

Окрім цього суддя вважає наявним ризик того, що обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження з огляду на те, що обвинувальний акт перебуває на стадії підготовчого судового засідання, наразі свідки не допитані судом безпосередньо, а відтак вплив обвинуваченого на таких шляхом умовлянь, шантажу чи погроз створює загрозу встановлення істини в розглядуваній справі.

Наявність вказаного ризику породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вплив обвинуваченого на свідків призведе до надання ними суду неправдивих показів, а відтак утруднить встановлення судом дійсних обставин справи.

Разом з тим заявлений стороною обвинувачення ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , не знайшов своє підтвердження.

Так, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення кваліфіковано стороною обвинувачення як закінчений злочин, який відповідно не може бути продовжуваним, а відсутність судимостей у обвинуваченого свідчить про мінімальний ризик вчинення ним іншого кримінальне правопорушення.

Також суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема приймає до уваги відомості щодо особи обвинуваченого: раніше не судимий, одружений, є батьком трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований.

Слід враховувати, що рішення суду про застосування одного із видів запобіжних заходів повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд враховує, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженню перебуває на стадії підготовчого судового засідання, вищеописані ризики, передбачені п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати, стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому суддя враховує приписи ч.8 ст. 176 КПК України, згідно з якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про доцільність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом.

На виконання означених вимог Закону, суд визначає розмір застави, виходячи з вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених судом в резолютивній частині ухвали, становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб й буде належним стримуючим засобом, щоб у обвинуваченого не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд роз`яснює, що обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі. У разі внесення застави на обвинуваченого покладаються обов`язки, визначені в резолютивній частині ухвали, строк яких, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, визначено до двох місяців.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 01 листопада 2025 року включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 01 листопада 2025 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора з числа групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000383.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1