ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2611/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000979 від 09.09.2025, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України

ВСТАНОВИВ:

09.09.2025 прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000979 від 09.09.2025, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, зокрема на мотоцикл марки «SUZUKI», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також на ключі від мотоциклу.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що 08.09.2025 приблизно о 22 год. 16 хв. за адресою: м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, 13, працівниками поліції зупинено мотоцикл марки «SUZUKI», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, під час огляду транспортного засобу було виявлено ознаки часткового знищення ідентифікаційного номеру на рамі кузова, а саме відсутність всіх цифр, наявні лише частина: НОМЕР_2 (ЄО 69571 від 08.09.2025). В подальшому, 09.09.2025 під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, 11, працівниками правоохоронних органів вилучено мотоцикл марки «SUZUKI», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також ключі від вказаного мотоцикла. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ відсутнє.

Постановою дізнавача відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 09.09.2025 мотоцикл марки «SUZUKI», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також ключі від нього, визнано речовими доказами. Місцем зберігання вказаного мотоцикла визначено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б, а ключі від нього долучено до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи те, що мотоцикл марки «SUZUKI», державний номерний знак НОМЕР_1 , є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а також з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження, запобіганню зміни, знищення, спотворення речових доказів, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно.

В судове засідання, яке відбулося 18.09.2025, користувач майном та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому, до початку розгляду справи прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 надав заяву, у якій клопотання підтримав та прохав суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, дійшов таких висновків.

Як визначено ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України), одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Описана у клопотанні фабула вчиненого кримінального проступку в сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, на даному етапі провадження дає слідчому судді підстави вважати з достатньою ймовірністю про існування факту події вчинення кримінального проступку, який має бути предметом ретельного дослідження з боку органу досудового розслідування. Водночас, оскільки на цьому етапі досудового розслідування жодній особі не вручене повідомлення про підозру, слідчий суддя оцінює лише достатність підстав вважати, що такий проступок був вчинений.

Такий висновок ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів та матеріалів кримінального провадження №0000979, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2025 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

На думку слідчого судді, прокурором доведено відповідність майна, а саме транспортного засобу та ключів від нього, на які прокурор просить накласти арешт, критеріям, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального проступку, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також враховуючи те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом вчинення кримінального проступку, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись вимогами стст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000979 від 09.09.2025, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на мотоцикл марки «SUZUKI», біло-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі знищеним частково ідентифікаційним номером на рамі, наявні останні цифри: НОМЕР_2 , та ключі від вказаного мотоцикла.

Заборонити користувачам вищевказаного транспортного засобу відчужувати, розпоряджатись та користуватись даним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до чч. 1, 2 ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1