Справа № 646/5699/25
№ провадження 1-кс/646/1523/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові скаргу Військової частини 3005 Національної Гвардії України на бездіяльність Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю представника Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ОСОБА_3 , представника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області заступника начальника слідчого відділу ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В :

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла скарга Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на бездіяльність Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви від 14.05.2025 за вих № 40/05/12-2263-2025 за фактом чисельних поранень солдата ОСОБА_5 внаслідок скидів НВП з БпЛА противника під час виконання бойового завдання у період 13.04.2025-22.04.2025 у н.п. Фиголівка Куп`янського району Харківської області.

У судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ОСОБА_3 скаргу підтримала.

Представник Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області заступник начальника слідчого відділу ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР з огляду на таке.

26.05.2025 до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області надійшов матеріал за зверненням командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про те, що в період з 13.04.2025 до 22.04.2025, виконуючи бойове завдання на ПВ «Пума» в районі н.п. Фіголівка Харківської області, солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кулеметник 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони спеціального складу) в/ч НОМЕР_1 , потрапив під чисельні скиди НВП з БпЛА противника, внаслідок чого отримав поранення. 22.04.2025 ОСОБА_5 евакуйований до стабілізаційного пункту НОМЕР_2 ОМБР з с. Шипувате Харківської області. Попередній діагноз: цефалгічний синдром, стан здоров`я задовільний. Дане повідомлення зареєстровано в ІТС «ІПНП» (ЖЄО) Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області 26.05.2025 за № 8464.

Того ж дня, 26.05.2025, за відсутності фактичних даних та достатніх обставин, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення злочину, та неможливості прийняти законне рішення щодо внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань за даним фактом, заступником начальника ВП начальником СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_6 прийнято рішення про направлення зазначених матеріалів начальнику Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковнику поліції ОСОБА_7 , яким 27.05.2025 направлено матеріал для прийняття рішення відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» до ВКП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області.

На відсутність фактичних даних та достатніх обставин, які б свідчили про наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, за фактом поранення солдата ОСОБА_5 в період з 13.04.2025 до 22.04.2025 в районі н.п. Фиголівка Куп`янського району Харківської області, вказує аналіз положень Міжнародного гуманітарного права, відповідно до яких спричинення тілесних ушкоджень, загибелі (вбивства) комбатантом комбатанта не утворює склад злочину, адже діє бойовий імунітет, який розповсюджується у даному випадку і на солдата ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника військової частини, з`ясувавши думку представника органу досудового розслідування, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Нормативні засади порядку формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затверджених наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298. Так, якщо зі звернення особи вбачається, що викладені у ньому обставини відповідають вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК Українита можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, такі відомості в обов`язковому порядку мають бути внесені до ЄРДР.

Відповідно до вищевказаного Положення унесення до Реєстру відомостей про заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення здійснюється у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України, тобто не пізніше 24 годин після подання заяви. Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий та прокурор.

За вищевикладених обставин та норм законодавства реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), суб`єктивна та об`єктивна сторони злочину.

Розглядом скарги встановлено, що 14.05.2025 за вих № 40/05/12-2263-2025 командиром військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на адресу Головного управління Національної поліції в Харківській області направлено повідомлення про те, що у період з 13.04.2025 по 22.04.2025, виконуючи бойове завдання на ПВ «Пума» в районі н.п. Фиголівка Харківської області солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрапив під численні скиди НВП з БпЛА противника, внаслідок чого отримав поранення та 22.04.2025 був евакуйований до стабілізаційного пункту 151 омбр у н.п.Шипувате Харківській області.

04.06.2025 начальником Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 за вих № 41689-2025 на адресу ВЧ3005 НГУ направлено повідомлення про відсутність складу кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що за своїм статусом ОСОБА_5 є комбатантом.

Слідчий суддя зазначає, що на відміну від традиційної структури складу злочину (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна сторона та об`єктивна сторона), для воєнних злочинів притаманна інша структура, яка передбачена нормативними документами Міжнародного кримінального суду: матеріальний елемент, ментальний елемент і контекстуальний елемент (або контекстуальні обставини). Зокрема, має бути встановлена наявність збройного конфлікту, усвідомлення особою, яка притягується до кримінальної відповідальності, того, що вона порушує норми міжнародного гуманітарного права.

Виходячи зі змісту ст. 43 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, до комбатантів відноситься: особовий склад регулярних збройних сил; особовий склад ополчення і добровольчих загонів, що входять і не входять до складу збройних сил; особовий склад організованих рухів опору і партизанських формувань, якщо вони відповідають таким умовам: а) мають на чолі особу, відповідальну за своїх підлеглих; b) мають певний і виразно видимий здалека відмітний знак; с) відкрито носять зброю; (і) дотримуються у своїх діях законів і звичаїв війни. Правовий статус комбатанта включає: 1) право застосовувати військову силу; 2) можливість бути об`єктом застосування військової сили аж до фізичного знищення; 3) право на поводження з ним як з військовополоненим у разі потрапляння в руки ворога.

До не комбатантів належать особи, які входять до складу збройних сил воюючої сторони, надають їй всемірну допомогу у досягненні воєнних успіхів, але безпосередньо не беруть участь у воєнних діях. Отже, вказана термінологія застосовується у відносинах між ворогуючими сторонами лише під час збройного конфлікту (міжнародного і не міжнародного характеру), спрямована на дотримання прав і захист осіб у разі їх потрапляння у військовий полон.

Вказані терміни уперше визначено у Додатку до 4-ї Гаазької конвенції про закони та звичаї сухопутної війни 1907 р. (набрання чинності для України відбулось 24.08.91 р.) і у подальшому розвинуто у Женевських конвенціях про захист жертв війни 1949 р. (ратифіковано із застереженнями Указом ПВР УРСР N 114а-03 від 03.07.54 р.) і Додаткових протоколах до них 1977 р. (ратифіковані із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР N 7960-XI від 18.08.89 р.). Вказані міжнародно-правові акти входять до складу міжнародного гуманітарного права, норми якого вступають у дію з початком збройного конфлікту або операції з підтримання миру і безпеки. При цьому поділ учасників збройних конфліктів на комбатантів та некомбатантів пов`язаний з різним обсягом прав і обов`язків у них під час воєнних дій, що впливає на режим воєнного полону.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства. Вказані положення Основного Закону України свідчать про вірність України своїм міжнародно-правовим зобов`язанням, які проголошуються обов`язковими для виконання поряд з національним законодавством, та про повагу до норм міжнародного права. Крім того, вони певною мірою дають відповіді на питання практичного застосування положень міжнародних договорів в Україні та їх співвідношення з чинним законодавством України. Положення ст. 9 Конституції України системно пов`язані з положеннями чинних законодавчих актів України. Так, Закон України "Про міжнародні договори України" (ст. 19) передбачає, що укладені і належним чином ратифіковані Україною міжнародні договори є невід`ємною частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Як доводить правозастосовна практика, норми вищевказаних міжнародно-правових актів вже давно застосовуються, в тому числі і в Україні, без запровадження будь-яких додаткових законодавчих актів з їх імплементації (див. наприклад, Інструкцію про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України, затверджену наказом Міністерства оборони України від 23.03.2017 р. № 164).

До комбатантів України відносяться військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які виконують/виконували бойові завдання під час участі в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.

Поняття комбатантів, не комбатантів захищених осіб за міжнародним правом слід розглядати скрізь призму міжнародного кримінального права. Війна рф проти України грубе порушення міжнародного права. Міжнародне гуманітарне право є часткою міжнародного права та застосовується, коли відбувається збройний конфлікт. Право комбатанта брати безпосередню участь в бойових діях передбачає імунітет від переслідування за законні військові дії. При цьому у комбатанта немає такого імунітету відносно порушень міжнародного гуманітарного права порушення законів та звичаїв війни, скоєння злочинів по відношенню до захищених осіб.

Міжнародне гуманітарне право застосовується лише до ситуацій, які досягли інтенсивності збройного конфлікту, при звичайних масових заворушеннях, протестах, навіть збройних протистояннях правове регулювання не змінюється. Застосовується кримінальне чи інше національне право, відповідальні особи можуть притягуватися до адміністративної, цивільної чи кримінальної відповідальності тощо.

До комбатантів відносяться учасники регулярних збройних формувань, якщо вони відкрито носять зброю, мають видимі знаки розрізнення, підпорядковуються командиру та дотримуються правил і звичаїв війни.

Статус комбатанта означає, що особа має право брати участь у військових діях, і у разі затримання їх ворогом, користуватися правовим захистом. Комбатант є законною ціллю для воєнних дій, отже він/вона може вбивати інших комбатантів і бути вбитим. Важливо, що особа, наділена цим статусом, не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за участь у воєнних діях, якщо він/вона дотримується законів та звичаїв війни.

Комбатантом вважають особу, якої відповідно до міжнародного гуманітарного права, дозволено застосовувати силу під час збройного конфлікту. Окрім цього, комбатант вважається законною військовою ціллю під час бойових дій. Відносно комбатанта не може бути висунуто обвинувачення і він не може притягатися до суду та бути засудженим за свою участь у бойових діях, якщо, застосовуючи силу, він діяв у відповідності до норм міжнародного гуманітарного права. Застосування сили за власною ініціативою заборонено, воно можливе лише у рамках виконання наказів командного складу у відповідності до норм гуманітарного права.

Відповідно до ст.2 Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України» комбатанти - особи, які можуть брати безпосередню участь у воєнних діях та входять до складу збройних сил сторін.

До комбатантів відносяться, члени особового складу збройних сил, на яких покладаються обов`язки відрізняти себе від цивільного населення.

Можна зробити висновок, що комбатанти є законними учасниками війни, мають право брати безпосередню участь у військових діях і відповідно є правомірним об`єктом нападу. Комбатант має право застосовувати силу і навіть вбивати, не будучи при цьому притягнутим до персональної відповідальності за насильницькі дії, тобто комбатант не може бути підданий судовому переслідуванню за участь у законних бойових діях, навіть якщо б ці дії вважались серйозним злочином у мирний час.

Звичайно, право застосовувати насилля жорстко обмежено межами міжнародного права, і у випадку порушення правил ведення збройної боротьби комбатант може бути визнаний військовим злочинцем. Якщо комбатант здається в полон, то він вже має право на статус військовополоненого, і немає значення, що він належить до армії держави агресора, права військовополонених як раз і діють для полонених ворогів.

Державні інтереси як об`єкт захисту - це зовнішня безпека та обороноздатність країни, територіальна цілісність та недоторканність держави, державна, економічна або інформаційна безпека України, державна таємниця тощо.

Таким чином, дана подія, а саме: отримання поранення солдатом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кулеметником 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони спеціального складу) в/ч НОМЕР_1 Національної Гвардії України в період з 13.04.2025 до 22.04.2025 під час виконання бойового завдання на ПВ «Пума» в районі н.п. Фіголівка Харківської області, не створює складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, оскільки останній під час отримання поранення мав правовий статус комбатанта, тобто особи, яка входить до складу збройних сил воюючої країни, бере участь безпосередньо у воєнних діях, та відповідно є законною військовою ціллю. Відомостей про те, що під час отримання поранення зазначений комбатант здався в полон, добровільно склав зброю, в матеріалах відсутні.

Таким чином, повідомлення ВЧ3005 не можна визнати як заяву про вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що скарга в частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на бездіяльність Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1