Справа № 496/750/25
Провадження № 1-кп/496/425/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області угоду про визнання винуватості у кримінальному проваджені за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села М. -Новоросійська, Саратського району Одеської області, громадянина України, не працевлаштованого, має середньо спеціальну освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА 1 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні № 0000951 від 26.07.2024), в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 1, 12 Закону України «Про гуманітарну допомогу», абз. 1 п. 1, абз. 3 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 174 від 01.03.2022 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», 13.08.2024 приблизно о 14 годині 30 хвилин, з метою отримання незаконного прибутку, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де відбулася зустріч між останніми та ОСОБА_7 , здійснив продаж ОСОБА_7 двох броньованих транспортних засобів Volkswagen Transporter, VIN НОМЕР_1 і Volkswagen Transporter, VIN НОМЕР_2 за грошові кошти у сумі 18 000 доларів США, які у сумі із попереднім розрахунком становлять 18 200 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 13.08.2024 еквівалентно 752 504 гривням, 48 копійкам, що згідно з п. 2 примітки до ст. 201-2 КК України у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить значний розмір, достовірно усвідомлюючи, що такі транспортні засоби є предметом гуманітарної допомог та передали заздалегідь виготовлені наступні документи на вказані автомобілі: тимчасовий реєстраційний талон ХХР № 03831 І від 09.08.2024, ХХР № 038312 від 09.08.2024; комплект державних номерних знаків НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

У зв`язку з викладеним ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, тобто у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, у значному розмірі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану.

30.01.2025 року між прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, щиро розкаявся.

Сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.201-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з обігом, використанням і розпорядженням гуманітарною, благодійною та волонтерською допомогою, строком на 2 (два) роки, без конфіскації майна, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.201-2 КК України, які полягали у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, вчиненому у значному розмірі, під час воєнного стану.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить до наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості та затвердити її. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що суть пред`явленого обвинувачення йому цілком зрозуміла, він повністю визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, та не оспорює жодних обставин кримінального правопорушення, зазначених в угоді. Просив суд затвердити вказану угоду та призначити узгоджене покарання. Зазначив, що має змогу його виконати.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_6 злочину передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67, 69 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра під спостереженням не перебуває, має на утримані малолітню дитину та батька ОСОБА_9 інваліда ІІ групи і матір пенсіонерку, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, беззастережне визнання винуватості та взяв на себе зобов`язання щодо співпраці із правоохоронними органами по викриттю цього злочину, вчиненого іншими особами, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Витрати на проведення судових експертиз у кримінальному проваджені, що становлять 15 145,60 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять гривень шістдесят копійок), підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Речові докази по справі відсутні та заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту в цьому кримінальному провадженні не застосовувалися.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого суді від 16.08.2024 року. При цьому його було затримано в порядку ст. 208 КПК України 13.08.2024.

Вказане свідчить, що слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 13.08.2024 до внесення застави 29.08.2024 року, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Згідно квитанції до платіжної інструкції №ПН1721 від 28.08.2024, на рахунок Одеського апеляційного суду відповідно до ухвали суду ОСОБА_10 внесена застава відносно ОСОБА_6 в розмірі 242240 грн.

Відповідно до ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В силу вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.

Під час перебування під заставою ОСОБА_6 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем в розмірі 242240 грн. застава в дохід держави не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе, після вступу вироку в законну силу, внесену заставу в розмірі 242240 грн. звернути повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст. 182, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.01.2025 року між прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з обігом, використанням і розпорядженням гуманітарною, благодійною та волонтерською допомогою, строком на 2 (два) роки, без конфіскації належного йому майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з випробуванням на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку відраховувати з 18.07.2025 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання його перебування під вартою з 13.08.2024 по 29.08.2024 р.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити обрану грошову заставу.

Після вступу вироку в законну силу грошову заставу в сумі 242240 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави, понесені процесуальні витрати, на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, що становлять 15145,60 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять гривень шістдесят копійок).

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1