Справа № 192/579/25
Провадження № 1-в/192/225/25
Ухвала

Іменем України

17 квітня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_5 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

03.02.2021 вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі, зміненого ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.04.2021, якою постановлено вважати ОСОБА_3 засудженим до покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) дня позбавлення волі без конфіскації майна,

16.06.2021 вироком Василівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_3 у відповідність до чинного законодавства за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України та за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.16.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_3 .

Був засуджений 03.02.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК У країни до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13.09.2017 та остаточно призначено 5 років 1 день позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.04.2021 вирок Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 03.02.2021 в частині призначеного покарання змінено, постановлено вважати засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13.09.2017 та остаточно призначено 5 років 1 день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 14.04.2021.

16.06.2021 засуджений Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання у вигляді 5 років 1 дня позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2021, зміненого ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.04.2021, остаточно визначено 5 років 3 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.07.2021.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений проти подання не заперечував.

Прокурор з поданням погодився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 03 лютого 2021 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 визнаний винним у вчинені кримінальних правопорушень, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Василівського районного суду Запорізької від 13.09.2017 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки 1 (один) день.

Згідно з вироком ОСОБА_3 20.11.2020 вчинив крадіжку майна на загальну суму 4080,00 грн, 24.11.2020 на суму 1568,38 грн, 07.12.2020 7435,00 грн, 08.12.2020 на суму 1559,67 грн, 10.12.2020 незаконне заволодіння транспортним засобом на суму 26860,09 грн, 10.12.2020 о 02:00 крадіжку майна на суму 1336,98 грн, 10.12.2020 о 02:30 на суму 16776,60 грн, 10.12.2020 03:00 - на суму 3817,64 грн.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано:

по епізоду від 20.11.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення;

по епізоду від 24.11.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення;

по епізоду від 07.12.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення;

по епізоду від 08.12.2020 за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

по епізоду від 10.12.2020 за ст. 289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення;

по епізоду від 10.12.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення;

по епізоду від 10.12.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення;

по епізоду від 10.12.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

14 квітня 2021 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, якою з змінив вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2021, а саме ухвалив вважати ОСОБА_3 засудженим до покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2017 року та призначив остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) дня позбавлення волі без конфіскації майна. В решті вирок залишити без змін.

16 червня 2021 року ОСОБА_3 засуджений вироком Василівського районного суду Запорізької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутого покарання у вигляді п`яти років одного дня позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2021 року, зміненого ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Згідно з цим вироком ОСОБА_3 10.06.2020 вчинив крадіжку майна на суму 283,34 грн, 24.06.2020 на суму 1115,00 грн, 02.07.2020 на суму 999,00 грн, 01.08.2020 на суму 1999,33 грн, 08.08.2020 на суму 1199,84 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2102 гривня, отже сума податкової пільги складає 1051 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2102 грн (1051 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_3 майна 20.11.2020 на загальну суму 4080,00 грн, 07.12.2020 на суму 7435,00 грн, 10.12.2020 о 02:30 на суму 16776,60 грн та 10.12.2020 о 03:00 - на суму 3817,64 грн була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, вартість майна, викраденого ОСОБА_3 майна 24.11.2020 на суму 1568,38 грн, 08.12.2020 на суму 1559,67 грн, 10.12.2020 о 02:00 на суму 1336,98 грн, 10.06.2020 на суму 283,34 грн, 24.06.2024 на суму 1115,00 грн, 02.07.2020 на суму 999,00 грн, 01.08.2020 на суму 1999,33 грн, 08.08.2020 на суму 1199,84 грн, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2021, зміненим ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.04.2021, та вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16.06.2021, засуджений за діяння, караність яких законом усунена, а саме за крадіжки 24.11.2020 на суму 1568,38 грн, 08.12.2020 на суму 1559,67 грн, 10.12.2020 о 02:00 на суму 1336,98 грн, 10.06.2020 на суму 283,34 грн, 24.06.2024 на суму 1115,00 грн, 02.07.2020 на суму 999,00 грн, 01.08.2020 на суму 1999,33 грн та 08.08.2020 на суму 1199,84 грн, тобто суми, які не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цими вироками за вказані кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_5 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2021 року, зміненого ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна 08 грудня 2020 року на суму 1559,67 грн, за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок майна 24 листопада 2020 року на суму 1568,38 грн та 10 грудня 2020 року о 02 год 00 хв на суму 1336,98 грн.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Василівського районного суду Запорізької області від 16 червня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1