УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року

м. Київ

Справа № 638/3742/23

Провадження № 51-4930 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 червня 2025 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Кегичівського району Харківської області, громадянина України, проживає у

АДРЕСА_1 , відповідно до положень ст. 89 КК України

не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він, будучи солдатом військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у районі виконання бойових завдань на позиції ВОП «Сафарі» 5 км біля Оскільського водосховища східніше від с. Комарівка Ізюмського району Харківської області, під час вживання алкоголю з потерпілим ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинчерез те, що потерпілий висловлювався в його бік лайкою і направляв на нього зброю, з метою вбивства потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив декілька пострілів із закріпленої за ним зброї (автомату АК-74У № НОМЕР_2 ) у бік ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді вогнепального поранення живота з ушкодженням печінки та діафрагми, проникаюче поранення грудей з ушкодженням правої легені та кульове поранення м`яких тканин передпліччя, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень та тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Однак злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , оскільки потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 було залишено без зміни.

Постановою Верховного суду від 21 квітня 2025 року ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 червня 2025 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_4 було залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції провели розгляд кримінального провадження формально, неповно, односторонньо, без з`ясування належним чином всіх обставин необхідних для перевірки доводів сторони захисту, а також не було встановлено достатніх доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість засудженого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

На обґрунтування своїх вимог засуджений посилається на те, що висновки судів попередніх інстанцій про наявність мотиву для вчинення умисного вбивства помилкові, у зв`язку із відсутністю конфлікту між ним і потерпілим, на що вказують всі зібрані в кримінальному провадженні докази.

Вказує, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок, не провів належного аналізу обставин кримінального провадження, не надав оцінки кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК України, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також не навів будь яких мотивів того, чому саме залишено поза увагою дані, які доводять невинуватість засудженого, а тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в цілому.

Відповідно до змісту ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги про не встановлення достатніх доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість засудженого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, не вбачаються обґрунтованими.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , на думку колегії суддів касаційного суду, було дотримано.

Як вбачається з долученої до касаційної скарги копії вироку місцевого суду, висновки про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та правильність кваліфікації його дій за цією нормою кримінального закону суд зробив із додержанням положень ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Зі змісту копії вироку вбачається, що, обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, суд першої інстанції у якості доказів послався зокрема на:

- показання потерпілого ОСОБА_5 , згідно з якими в той день вони сиділи на кухні в бліндажі з ОСОБА_4 та пили горілку. Відійшовши приблизно на 10 метрів від намету, він стояв спиною до ОСОБА_4 й почув звук затвору автомата. Коли він розвернувся, ОСОБА_4 здійснив постріли йому в область живота та правої руки. Зазначає, що з ОСОБА_4 вони були в нормальних відносинах;

- показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно з якими 10 листопада 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник конфлікт, оскільки

ОСОБА_5 був досить конфліктною людиною. Останні знаходились на ВОП «Сафарі» та вживали спиртні напої. Пішовши на обхід, вони почули, що кличуть на допомогу. Прийшовши до багаття, вони побачили, що на спині лежав ОСОБА_5 з пораненнями на руці та двома вхідними отворами на грудях. Біля нього стояв

ОСОБА_4 з автоматом в руках. Кількість пострілів вони не чули, оскільки на позиціях постійно пристрілюють автомати. ОСОБА_6 одразу надав

ОСОБА_5 медичну допомогу. На місце події також прийшов ОСОБА_8

ОСОБА_5 брикався, та не розумів, що з ним відбувається. Цього дня

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в стані алкогольного сп`яніння. Зазначили, що самої події ніхто не бачив. ОСОБА_4 характеризували, як звичайну адекватну людину, а ОСОБА_5 постійно провокував конфлікти, всіх ображав, й зі сторони потерпілого постійно була образлива поведінка.

Крім того, висновок про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами, які знайшли ґрунтовну оцінку в судовому рішенні, зокрема:

- висновком експерта № 09-1368/2022, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено кульове проникаюче поранення грудей з ушкодженням правої легені, правобічним гемопневматориксом. За ступенем тяжкості вогнепальне кульове проникаюче поранення грудей з правобічним гемопневматориксом відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Крім того у ОСОБА_5 мало місце вогнепальне кульове поранення живота з ушкодженням печінки та діафрагми, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Вогепальне кульове поранення м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням судинно-нервового пучка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день;

- протоколом додаткового огляду місця події з додатками від 11 листопада

2022 року, відповідно до якого на позиції ВОП «Сафарі» 5 км біля Оскільського водосховища східніше від с. Комарівка було виявлено 4 гільзи з маркуванням 270х92, гільзу з маркуванням 539х90;

- висновком експерта № 09-97/2023, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитись за обставин та механізму, які він вказує у ході проведення слідчого експерименту 09 січня 2023 року;

- висновком судово-психіатричного експерта № 55 від 25 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 у період часу, якому відповідає правопорушення, перебував в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічним психічним захворюванням, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 січня 2023 року за участю ОСОБА_5 , у якому зафіксовано, як ОСОБА_5 показав, що він та ОСОБА_4 сиділи в наметі. ОСОБА_5 відійшов на відстань близько 10 м від намету та стояв спиною до ОСОБА_4 . Коли почув звук затвору автомата, розвернув тулуб праворуч, і в цей час ОСОБА_4 здійснив постріли йому в живіт та руку.

Показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому вони обґрунтовано покладені в основу вироку суду.

Суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Погоджуючись із висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що сукупністю всіх зазначених обставин вчиненого діяння доведені зміст і спрямованість умислу ОСОБА_4 саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_5 , оскільки перед протиправними діями обвинуваченого у останнього була сварка з потерпілими, який висловлювався нецензурною лайкою та направляв зброю в бік засудженого. При цьому ОСОБА_4 та потерпілий разом вживали алкогольні напої під час цих подій.

Апеляційним судом було врахованознаряддя злочину, а саме автомат АК-74У, який є вогнепальною зброєю та від пострілу з якого може настати смерть людини, а також врахував спосіб заподіяння тілесних ушкоджень та їх локалізацію, кількість самих пострілів, а саме: постріли у потерпілого з достатньо близької відстані, приблизно 10 метрів, вогнепальне кульове проникаюче поранення грудей з ушкодженням правої легені, вогнепальне кульове поранення живота з ушкодженням печінки та діафрагми, вогнепальне кульове поранення м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням судинно-нервового пучка.

При цьому ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав за необхідне, але не довів свій злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті з незалежних від його волі причин, у зв`язку з наданням потерпілому ОСОБА_5 допомоги свідком ОСОБА_6 та своєчасною кваліфікованою медичною допомогою, що зберегло потерпілому життя.

Колегія суддів констатує, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_4 зроблені з дотриманням вимог ст. ст. 22, 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Переконливих доводів, які б свідчили про наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень з указаних вище мотивів, у касаційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, оскільки з касаційної скарги засудженого та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для її задоволення, згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 червня 2025 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3