Провадження №11-кп/801/828/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000343, внесеного до ЄРДР 26.05.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Щаслива Липовецького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, зареєстрованого як фізична особа підприємець, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, громадянина України, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 (два) роки.

Вирішено питання з речовими доказами та цивільним позовом.

В С Т А Н О В И В:

За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2025 ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України за таких обставин.

23.05.2023 близько 18:00 год., ОСОБА_8 перебуваючи на відкритій місцевості поруч із будинком № 2П на вул. Батозькій в м. Вінниці, у ході конфлікту, що супроводжувався словесною перепалкою з ОСОБА_9 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у сфері підприємницької діяльності, наніс удар правою рукою в ділянку щелепи ОСОБА_9 від чого той упав, вдарившись потилицею об асфальтне покриття.

Відповідно до висновку експерта № 474 від 10.07.2023, згідно з наданої медичної документації у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - забій м`яких тканин потиличної ділянки справа, забій головного мозку, травматичний субарахноїдальний крововилив лівої скроневої долі; перелом кісток склепіння та основи черепа - лінійний перелом від лямбдовидного шва до луски потиличної кістки справа з поширенням на комірки соскоподібного відростка та відривом фрагменту виростка потиличної кістки справа без зміщення.

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння (2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995); виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмету (предметів), можливо, в термін, вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 23.05.2023.

Відповідно до висновку експерта № 674 від 12.09.2023, тілесні ушкодження у ОСОБА_9 за своїм характером, локалізацією та механізмом утворення допускають можливість їх виникнення за умов, вказаних у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 від 02.06.2023 та у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 29.08.2023, тобто тілесні ушкодження могли утворитись від одноразового «удару в область щелепи правою рукою» із послідуючим падінням та співударянням «потилицею об асфальтне покриття».

Так, ОСОБА_8 було призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 (два) роки. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд задовільнив частково, та стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого грошові кошти у сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди та 8 224, 98 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У решті позовних вимог суд першої інстанції відмовив.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив суд змінити вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2025 у частині цивільного позову та відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду зроблені без належної оцінки доказів та з порушенням вимог ст. 370, 94 КПК України.

На думку захисника, судом не було наведено переконливих мотивів щодо визначення розміру моральної шкоди, а ухвалене рішення суперечить вимогам закону та усталеній практиці Верховного Суду і Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої розмір відшкодування моральної шкоди має бути достатнім лише для розумного задоволення потреб потерпілого та не може призводити до його безпідставного збагачення.

Крім того, у скарзі зазначено, що подана потерпілим заява про відшкодування шкоди не відповідала вимогам закону щодо форми та змісту, а повторне звернення про стягнення моральної шкоди по суті є спробою покласти на обвинуваченого подвійну відповідальність за одне й те саме правопорушення. У зв`язку з цим захисник вважає, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, а вирок у частині цивільного позову підлягає зміні.

У судове засідання не з`явилися обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 , від яких завчасно надійшли письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Колегія суддів встановила, що зазначені учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на це та враховуючи їхнє волевиявлення, суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у їх відсутність, оскільки це не перешкоджає забезпеченню прав учасників провадження та не впливає на законність і обґрунтованість ухвалюваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити, із заяви потерпілого ОСОБА_9 стало відомо, що останній заперечує щодо апеляційної скарги захисника та просить залишити її без задоволення, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам вирок суду відповідає.

Доводи захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо неправомірності часткового задоволення цивільного позову потерпілого та визначеного судом розміру моральної шкоди є безпідставними.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дотримався вимог ст. 370 КПК України. Вирок містить належні мотиви та підстави, на яких він ґрунтується, та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. 128 КК України, відповідно до якої кримінальна відповідальність настає за умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Як убачається з висновку судово-медичної експертизи № 474 від 10.07.2023, у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою м`яких тканин потиличної ділянки справа, забою головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, а також перелому кісток склепіння та основи черепа лінійний перелом від лямбдовидного шва до луски потиличної кістки справа з поширенням на комірки соскоподібного відростка та відривом фрагменту виростка потиличної кістки справа без зміщення.

Зазначені ушкодження належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, оскільки були небезпечними для життя в момент заподіяння. Такі наслідки об`єктивно спричинили потерпілому значні фізичні страждання та тривалий розлад здоров`я, що закономірно вплинуло на визначення судом розміру моральної шкоди.

Такі обставини свідчать про реальність заподіяних потерпілому душевних і фізичних страждань та наявність прямого причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого та завданою шкодою.

Беручи до уваги, постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц сформульовано правову позицію, згідно з якою розмір відшкодування моральної шкоди не повинен бути більшим, ніж достатній для розумного задоволення потреб потерпілої особи, та не може призводити до її безпідставного збагачення.

Саме ці підходи були застосовані судом першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог потерпілого, оскільки заявлений ним розмір компенсації було зменшено до справедливого та співмірного із характером і тяжкістю наслідків завданої шкоди.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно дослідив подані сторонами докази, надав їм оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову потерпілого. Визначений розмір моральної шкоди відповідає положенням ст. 23, 1167 ЦК України, а також критеріям розумності та справедливості, узгоджується з характером заподіяних потерпілому страждань та наслідками вчиненого злочину.

Також, колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції, визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, дотримався необхідного балансу між правами потерпілого та обвинуваченого.

Встановлений розмір відшкодування є достатнім для забезпечення справедливості для потерпілого, оскільки враховує реальні наслідки заподіяних йому тяжких тілесних ушкоджень та пов`язані з ними фізичні і душевні страждання. Водночас цей розмір не є надмірним для обвинуваченого, адже суд не задовольнив позов у повному обсязі, а зменшив заявлену суму, керуючись принципами розумності та справедливості.

Такий підхід свідчить про те, що суд першої інстанції належно оцінив як інтереси потерпілого у відновленні порушених прав, так і інтереси обвинуваченого, уникнувши покладення на нього надмірного тягаря. Це відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та забезпечує дотримання принципу справедливого судового розгляду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі заяву потерпілого від 12.06.2023, на яку посилається захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів встановила, що вказана заява не містить відомостей щодо відшкодування завданої злочином шкоди.

Таким чином, доводи сторони захисту про наявність заяви потерпілого, якою підтверджується фактичне відшкодування шкоди чи відсутність претензій, є голослівними та не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Сам по собі факт звернення потерпілого із заявою не може свідчити про повне або часткове відшкодування завданої шкоди чи відмову потерпілого від пред`явлених претензій, оскільки такі дані повинні бути чітко та однозначно відображені в змісті відповідного документа.

Отже, посилання сторони захисту на вказану заяву як на доказ, що спростовує висновки суду першої інстанції, не може бути прийнято судом апеляційної інстанції як належний та допустимий доказ.

Щодо недотримання потерпілим форми цивільного позову, то суд апеляційної інстанції вважає, що дані доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цивільного судочинства, проте лише в тій мірі, наскільки це не суперечить засадам кримінального процесу.

Метою такого врегулювання є забезпечення реального захисту прав потерпілого, який має можливість заявити свої вимоги безпосередньо у межах кримінальної справи.

Отже, відсутність позовної заяви у формі, передбаченій ЦПК України, сама по собі не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди, якщо зі змісту поданих матеріалів вбачається чітке формулювання вимог, обґрунтування підстав позову та наведення обставин, які підтверджують завдання шкоди.

У даному випадку заява потерпілого містила необхідні дані для встановлення факту спричинення шкоди та її розміру, була досліджена судом першої інстанції та стала предметом судового розгляду, що відповідає приписам кримінального процесуального закону та гарантує право потерпілого на ефективний захист.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2025 у частині вирішення цивільного позову є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону та принципу справедливого судового розгляду. Суд першої інстанції всебічно та повно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального й процесуального права, належно оцінив подані докази та дотримався балансу між правами сторін. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не спростовують правильності висновків суду і не дають підстав для зміни чи скасування вироку.

Таким чином, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2025 є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги захисника безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2025, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4