УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокуСправа № 495/3729/25
Номер провадження 1-кп/495/673/2025

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3

неповнолітньої особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ОСОБА_6

представника служби у справах дітей Мологівської сільської ради ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровський клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , затверджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни, Болградського району Одеської області, громадянина України, учня 8 класу, філії «Випаснянська гімназія №1 ОЗО «Випаснянський ліцей», мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно якого на розгляді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000287, за ч. 4 ст. 187 КК України,

який вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення умисного корисливого злочину, 25.02.2025 у не встановлений час, але не пізніше 21 години 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 умисно запропонував неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приходиться йому племінником, вчинити з ним розбійний напад на громадянина ОСОБА_9 , на що отримав згоду.

Надалі, неповнолітній ОСОБА_4 спільно з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у житловій кімнаті приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 25.02.2025 приблизно о 21 годині 30 хвилин, в ході здійснення розбійного нападу на громадянина ОСОБА_9 , достовірно знаючи що потерпілий у зв`язку із хронічним захворюванням на ревматоїдний артрит, не може встати із ліжка, реалізуючи спільну мету спрямовану на заволодіння чужим майном, шляхом пошуку, у знайденому поруч з ліжком потерпілого ОСОБА_9 гаманці коричневого кольору, виявили та викрали банківські картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 ; «МТБ Банк» № НОМЕР_3 , після чогонеповнолітній ОСОБА_4 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, розпорядились викраденим на власний розсуд.

Банківська картка є офіційним документом, згідно примітки до ст. 358 КК України, ст. 1 Закону України "Про інформацію", п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Допитаний у судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаявся та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 пояснила, що дійсно ОСОБА_4 усвідомив свою провину та став на шлях виправлення.

У судовому засіданні законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ОСОБА_6 підтримала клопотання, та пояснила, що ОСОБА_4 у повному обсязі усвідомив свою провину, що він працює у фермерському господарстві, повністю став на шлях виправлення.

У судовому засіданні представник служби у справах дітей Мологівської сільської ради ОСОБА_7 пояснила, що родина ОСОБА_4 на обліку, як неблагонадійна не перебуває, будь-яких зауважень щодо поведінки ОСОБА_4 не має, оскільки він став на шлях виправлення.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_9 не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання з додатками, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, він не досяг віку кримінальної відповідальності.

Згідно ст.105 КК України,неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.292 КПК України - клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Приписами ст.498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Умовами ст.499 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час досудового розслідування проводяться необхідні процесуальні дії для з`ясування обставин вчинення суспільно небезпечного діяння та особи неповнолітнього. Участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.500 КПК України - судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1або2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Ухвала, постановлена за наслідками розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З клопотання про застосування мір виховного характеру та з`ясованих обставин в судовому засіданні вбачається, що скоєне неповнолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу.

Призначаючи вид примусового заходу виховного характеру особі, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, особу неповнолітнього та обставини передбачені ст..ст. 66, 67 КК України.

Обставинами у розумінні ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю суспільно-небезпечного діяння, та вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім.

Обставин у розумінні ст. 67 КК України є вчинення суспільно-небезпечного діяння щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані.

Відповідно до ст.498 КПК України, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаками діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у віці 14 років. Беручи до уваги те, що відповідно до ст. 498 КПК України, ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто він не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення, тому стосовно останнього наявні підстави щодо застосування примусових заходів виховного характеру.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_4 , щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває, також, судом враховуються умови життя і виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , який скоїв дане суспільно небезпечне діяння в неповнолітньому віці, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особистості та вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливе із застосуванням до нього такого заходу виховного характеру, як застереження.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , затверджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_10