УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 720 250 012 200 000 04 від 22.01.2025.

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2025 у справі № 761/15081/25 накладено арешт на ноутбук «НР», 250GB, model RTL8821CE, який належить ОСОБА_4 .

Ініціатор клопотання вважає, що на теперішній час відсутня правова підстава та потреба у подальшому арешті майна, оскільки ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 09.06.2025 ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 212 КК України на підставі ч. 4 ст. 212 КК України, кримінальне провадження № 720 250 012 200 000 04 від 22.01.2025 закрито.

У судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_3 не прибув, просив розглянути клопотання у його відсутність.

Уповноважений прокурор до суду також не прибув. Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся з заявою про розгляд клопотання про скасування арешту майна у його відсутність, проти задоволення клопотання не заперечував, зазначивши, що кримінальне провадження № 720 250 012 200 000 04 від 22.01.2025 закрито, ОСОБА_4 звільнена від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У силу частини 2 наведеної статті КПК арешт майна може бути скасовано слідчим суддею повністю чи частково, якщо власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності з клопотанням про скасування арешту до суду, який його наклав.

Аналогічна позиція щодо застосування положень статті 174 КПК наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №569/4374/16-ц та постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 362/392/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справах «Бакланов проти Російської Федерації» та «Фрізен проти Російської Федерації» ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися виключно шляхом досягнення справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, тобто лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

З ухвали Київського апеляційного суду від 13.05.2025 вбачається, що, вирішуючи питання про накладення арешту, суд виходив з наданих стороною обвинувачення доказів, які свідчать про наявність правових підстав для арешту вилученого ноутбука з метою забезпечення його збереження як речового доказу. Суд також зазначив про необхідність позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, оскільки існує ризик його приховування, пошкодження чи знищення у межах даного кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом кримінального правопорушення, а також для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини вчинення злочину.

З долучених до клопотання документів вбачається, що ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 09.06.2025 ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 212 КК звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 720 250 012 200 000 04 від 22.01.2025 закрито.

З наведеного витікає, що актуальність збереження вказаного речового доказу шляхом накладення на нього арешту відпала.

Таким чином, вищенаведене доводить, що на теперішній час потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутня, оскільки подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило права власників.

Отже, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати у кримінальному провадженні № 720 250 012 200 000 04 від 22.01.2025 арешт, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2025 у справі № 761/15081/25, а саме на:

- ноутбук «НР», 250GB, model RTL8821CE.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1