Справа № 296/9980/25
У Х В А Л А

Іменем України

про арешт майна

08 вересня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000894 від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2025 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000894 від 02.09.2025, за ч. 1 ст. 286-1 КК України:

- автомобіля марки Nissan Pathfinder, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000894 від 02.09.2025, за ч. 1 ст. 286-1 КК України за фактом, що 02.09.2025 близько о 15 год. 50 хв. поблизу буд. 22 по вул. Фещенка-Чопівського відбулось зіткнення автомобіля марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 (військовослужбовець вч НОМЕР_3 ), який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався зі сторони вул. Шевченка по вул. Фещенка-Чопівського в м. Житомирі та автомобіля марки Nissan Pathfinder, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 (військовослужбовець вч НОМЕР_4 ), який рухався в зузстрічному напрямку по вул. Фещенка-Чопівського зі сторони вул. Червоного Хреста в м. Житомирі. Внаслідок події пасажир автомобіля марки Volkswagen Touareg ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікувального закладу м.Житомира.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди працівниками СВ Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області 02.09.2025 було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки Nissan Pathfinder, реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщено за адресою: м. Житомир, вул. Чуднівська, 113, у зв`язку з відсутністю вільних місць на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

03.09.2025 постановою слідчого вищевказаний автомобіль, який перебував у користуванні ОСОБА_8 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000894 від 02.09.2025, за ч. 1 ст. 286-1 КК України

04.09.2025 слідчий, за погодженням з прокурором, направив до суду засобами поштового зв`язку клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу.

Слідчий до суду не з`явився надав заяву про розгляд клопотання без його участі, та просить його задовільнити.

Користувач автомобілем ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання заперечує (причин не наводить.

Неявка належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося в силу положень ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя вивчивши клопотання та його додатки, прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000894 від 02.09.2025, за ч. 1 ст. 286-1 КК України за фактом, що 02.09.2025 близько о 15 год. 50 хв. поблизу буд. 22 по вул. Фещенка-Чопівського відбулось зіткнення автомобіля марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 (військовослужбовець вч НОМЕР_3 ), який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався зі сторони вул. Шевченка по вул. Фещенка-Чопівського в м. Житомирі та автомобіля марки Nissan Pathfinder, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 (військовослужбовець вч НОМЕР_4 ), який рухався в зузстрічному напрямку по вул. Фещенка-Чопівського зі сторони вул. Червоного Хреста в м. Житомирі. Внаслідок події пасажир автомобіля марки Volkswagen Touareg ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікувального закладу м.Житомира.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди працівниками СВ Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області 02.09.2025 було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки Nissan Pathfinder, реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщено за адресою: м. Житомир, вул. Чуднівська, 113, у зв`язку з відсутністю вільних місць на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

03.09.2025 постановою слідчого вищевказаний автомобіль, який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000894 від 02.09.2025, за ч. 1 ст. 286-1 КК України

04.09.2025 слідчий, за погодженням з прокурором, направив до суду засобами поштового зв`язку клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу.

Так частиною 5 статті 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи (ч.7ст.115 КПК України)

02.09.2025 день вилучення майна, отже клопотання мало бути подане не пізніше 03.09.2025.

Оскільки клопотання направлено до суду поштою 04.09.2025 про що свідчить штамп Укрпошти та трекінг поштового відправлення 798 то відповідно слідчий не дотримався строків визначених КПК України для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

За приписами аб.1 ч.5 ст.171 КПК України майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено у разі недотримання строків зверненя до суду.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п.7 ч.2 ст.131 КПК України)

За приписпми ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. ст.131,132, 172 173 КПК України дає чітке уявлення, що пропуск строку на звернення з клопотанням про арешт майна не є самостійною підставою для відмови у його задоволенні, та звільнення слідчого судді від обов`язку розглянути його по суті.

Натомість, розгляд клопотання, поданого поза межами строку, визначеним ч. 5 ст. 171 КПК України, породжує обов`язок для сторони обвинувачення вчинити певні дії, однак не породжує обов`язку слідчого судді чи суду прийняти інше рішення по суті клопотання ніж визначене ст. 173 КПК України задовольнити клопотання або відмовити в його задоволенні. Будь-яке інше судове рішення по суті клопотання про арешт майна, буде виходити за межі повноважень, якими наділений слідчий суддя чинним процесуальним законодавством.

Так у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК).

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя під час розгляду цього клопотання має встановити лише чи відповідає вилучене майно ознакам речового доказу. При цьому слідчий суддя не уповноважений надавати оцінку чи наявний склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України. Відповідь на це питання має встановити орган досудового розслідування під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні .

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на автомобіль марки Nissan Pathfinder, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_8 , оскільки він відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286-1 КК України .

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Причини з яких користувач майном заперечує проти клопотання слідчому судді невідоміотже він не може надати їм оцінку.

Таким чином, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовільнити в повному обсязі та накласти арешт з забороною відчуження, користування чи розпорядження майном оскільки таким чином може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, звертається із клопотанням.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовільнити.

Накласти арешт на майно вилучене 02.09.2025 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та яке визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000894 від 02.09.2025 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме:

- автомобіль марки Nissan Pathfinder, реєстраційний номер НОМЕР_1

заборонивши відчуження, користування чи розпорядження вказаним майном.

Ухвала набирає законної сили негайно проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Ухвалу оголошено 08.09.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1