Справа № 128/5020/24
ВИРОК

Іменем України

28 травня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2024 за № 0000237, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогізна, Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , неодруженого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, військовозобов`язаного, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України,

УСТАНОВИВ:

20.11.2024 біля о 09 год 15 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у стані сп?яніння, викликаному вживанням наркотичних засобів та психотропних речовин, знаходився у АДРЕСА_2 , де помітив будинок АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне проникнення до вищевказаного домоволодіння. Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 незаконно, за відсутності передбачених на те підстав та діючи всупереч волі власника домоволодіння, переслідуючи умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбаченого статтею 30 Конституції України, перестрибнув через металевий паркан та незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, чим порушив права законного володільця на недоторканість їхнього володіння.

Крім того, 20.11.2024 біля 09 год 23 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у стані сп?яніння, викликаному вживанням наркотичних засобів та психотропних речовин на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке перебуває у власності ОСОБА_5 , помітив будинок АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне проникнення до вищевказаного домоволодіння. Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 незаконно, за відсутності передбачених на те підстав та діючи всупереч волі власника домоволодіння, переслідуючи умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбаченого статтею 30 Конституції України, перестрибнув через металевий паркан та незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, чим порушив права законного володільця на недоторканість їхнього володіння.

Крім того, 20.11.2024 біля 09 год 27 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у стані сп?яніння, викликаному вживанням наркотичних засобів та психотропних речовин на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке перебуває у власності ОСОБА_6 , помітив будинок АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_7 . У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне проникнення до вищевказаного домоволодіння. Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 незаконно, за відсутності передбачених на те підстав, та діючи всупереч волі власника домоволодіння, переслідуючи умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбаченого статтею 30 Конституції України, перестрибнув через металевий паркан та незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, чим порушив права законного володільця на недоторканість їхнього володіння.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні 06.05.2025 надала показання, що 20.11.2024 приблизно о 09 год 25 хв по домофону її сусідка ОСОБА_5 повідомила, що по подвір`ї хтось ходить. Після цього вона вийшла на подвір`я і побачила обвинуваченого, крикнувши до нього, він перескочив через її огорожу на територію домоволодіння ОСОБА_5 . У цей час ОСОБА_5 була на вулиці, тому вона також крикнула до обвинуваченого і він перескочив на домоволодіння ОСОБА_6 . Після цього вона викликала поліцію, бо не знала, які у нього наміри і побачила, що у нього щось було в руках. Коли приїхала поліція, обвинувачений переховувався у кущах. Вона та її сусіди власноруч ловили обвинуваченого. Дозвіл на проникнення ОСОБА_4 на її домоволодіння вона не надавала. Вона та її чоловік, який усе бачив через вікно та який є інвалідом, налякалися. До цього моменту вона обвинуваченого не знала. При визначенні розміру покарання покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні 06.05.2025 надала показання, що вона у той час не була присутня, про все це дізналася зі слів поліції та сусідів. Її територія домоволодіння огороджена по колу, паркан високий. У той день був присутній її зять, він упіймав обвинуваченого. Будинок на праві власності належить їй. Про ці події її повідомила ОСОБА_5 . У судовому засіданні вона обвинуваченого побачила вперше, до цього його не бачила. Дозвіл на проникнення до свого домоволодіння вона не надавала. При визначенні розміру покарання покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні 27.05.2025 обвинувачений ОСОБА_4 винуу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду надав показання, що 20.11.2024 приблизно о 05 год ранку він зі своїм другом вживали алкоголь, друг дав йому спробувати наркотики. У результаті того, що він перемішав наркотики із алкоголем, йому почало ввижатися, що його хтось переслідує, тому він почав тікати і перестрибувати через огорожі з одного домоволодіння в інше (перестрибав через огорожі трьох домоволодінь). Усе це відбувалося у с. Зарванці, Дозволу перебувати на чужому домоволодінні йому ніхто не надавав. Свою провину визнає у повному обсязі, у вчиненому розкаюється.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362 КК України; при призначенні покарання просив врахувати обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання, вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів; просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зазначивши, що процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з думкою прокурора щодо призначеного покарання.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судове засідання 27.05.2025 не з`явилися, хоч у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце розгляду даного кримінального провадження. Попередньо подали письмові заяви, у яких просять розгляд даного кримінального провадження проводити за їхньої відсутності, при призначенні покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за можлииве обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. Водночас судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд також враховує, що відповідно до частин першої-другої статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується задовільно; неодружений; непрацюючий; відповідно до ст. 89 КК України, раніше несудимий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України є кримінальними проступками, суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення. В даному випадку таке покарання як штраф повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання з тих, які передбачені за вчинений кримінальний проступок.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільні позови не заявлялися.

Керуючись статтями 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ