Справа №534/1690/25
Провадження №1-кп/534/215/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області про закриття кримінального провадження №0000197 від 26.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України з підстави, визначеної пунктом 31 частини 1 статті 284 КПК України,

в с т а н о в и в:

1. На розгляд до Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області про закриття кримінального провадження №0000197 від 26.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі пункту 31 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

2. Внесене клопотання мотивовано тим, що СВ відділенням поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000197 від 26.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

3. Досудовим розслідуванням встановлено, що у ніч з 25.02.2014 на 26.02.2014 невідома особа проникла до приміщення магазину, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки здійснила крадіжку товару, чим завдала шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 5 000,00 грн.

4. Зі змісту клопотання убачається, що під час досудового розслідування начебто проведені дії, спрямовані на встановлення осіб, причетних до вчинення злочину, та обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Проте встановити причетних до вчинення злочину осіб не виявилось можливим, за наслідками досудового розслідування жодній особі про підозру не повідомлено, строки притягнення до кримінальної відповідальності минули.

5. У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначав, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000197 від 26.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, складає 10 роки, цей строк закінчився 26.02.2024, а особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено, тому просить закрити кримінальне провадження на підставі пункту 31 частини 1 статті 284 КПК України. Вважав, що органом досудового розслідування застосовано всі передбачені кримінальним процесуальним законом заходи для розкриття злочину та встановлення винної особи, але встановити винного не вдалося. З огляду на строк, що минув з моменту вчинення кримінального правопорушення, наголошував, що встановити винного наразі не можливо. З приводу наявності в матеріалах справи даних стосовно особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, зазначав, що ці дані, яким прокурор надає визначення письмових пояснень, не є доказами вчинення кримінального правопорушення особою, що їх надала.

6. Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

7. Суд, дослідивши клопотання прокурора, додані до нього матеріали кримінального провадження №0000197 від 26.02.2014 виснував, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

8. Судом встановлено, що в СД ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 26.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

9. Частиною 3 ст. 185 КК України визначено кримінальну відповідальність за крадіжку, вчинену в особливо великих розмірах або організованою групою.

10. Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

11. Згідно з п.4 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

12. Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

13. Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті кримінальне провадження закривається судом.

14. Згідно з частиною 4 вказаної статті закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

15. Аналізуючи клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження №0000197 від 26.02.2014, суд доходить висновку про невідповідність поданого клопотання вимогам закону.

16. Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

17. Відповідно до ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

18. У відповідності до ч. 2 ст.9 КПК України законність полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

19. Статтею 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

20. Частина 1 статті 284 КПК України пункт 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст ст. 9, 25 КПК України.

21. Крім того, частиною 5 статті 38 КПК України встановлено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

22. При чому, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів в їх сукупності.

23. Суд наголошує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

24. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 93 КПК України).

25. З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000561 від 14.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із крадіжкою в магазині товарів, чим завдано шкоду потерпілій.

26. Прокурор зазначає про неможливість встановлення особи, яка вчинила злочин. Однак у матеріалах КП наявні письмові пояснення ОСОБА_5 , щодо якого зібрані ідентифікуючі дані, в яких останній надає органу досудового розслідування відомості щодо вчинення власно ним кримінального правопорушення, зокрема, стосовно часу, місця, способу, у співучасті з іншою особою ОСОБА_6 , зазначення місця переховування товару та його подальшого використання протягом тривалого часу разом з іншими знайомими тощо.

27. Відомості щодо яких ОСОБА_5 надані пояснення, у розумінні норм статті 91 КПК України підлягають доказуванню в цьому КП.

28. Натомість за результатами дослідження матеріалів кримінального провадження суд доходить переконання, що органом досудового розслідування не вчинено жодних передбачених законом заходів задля перевірки відомостей, наданих особою - ОСОБА_5 , який, зі слів останнього, вчинив крадіжку в магазині.

29. Зокрема, але не виключно, не відібрані показання від ОСОБА_7 , не допитано особу, яка, з пояснень останнього, допомагала йому, не проведено слідчих дії з приводу огляду чи обшуку гаражного приміщення, де можливо переховувався товар, автомобіля, на якому товар перевозився, не з`ясоване коло друзів ОСОБА_7 , які, з пояснень останнього, використовували викрадений товар тощо.

30. Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, суд має враховувати чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України). При цьому, в провадженні, де наявні відомості стосовно особи як такої, що вчинила кримінальне правопорушення щодо потерпілої, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи. В свою чергу суд, під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, має враховувати чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) (постанова Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 545/51/22).

31. Суд критично оцінює доводи прокурора з приводу використання усіх процесуальних можливостей органом досудового розслідування для розкриття злочину.

Особливо незрозумілим та дивним виглядає такий підхід прокурора з огляду на повноваження останнього та функцію процесуального керівництва, встановлені статтею 36 КПК України, в умовах наявності у матеріалах КП пояснення особи, яка зазначає про причетність до вчиненого кримінального правопорушення та відсутності перевірки наданих нею відомостей у встановленому законом порядку органом досудового розслідування .

32. З огляду на поняття доказів, визначене в статті 84 КПК України, та правила їх збирання, встановлені статтею 93 КПК України, зокрема, але не виключно на підставі отриманих від фізичних осіб відомостей, суд не приймає посилання прокурора щодо того, що письмові пояснення особи не є доказом в кримінальному провадженні (див пункти 23,24 цієї ухвали).

33. Суд наголошує, що у відповідності до вимог частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

34. Аналіз доданих до клопотання про закриття кримінального провадження відомостей свідчить, що заходи досудового розслідування означеного КП носили суто формальний характер. Органом досудового розслідування не вчинено всіх дій та передбачених кримінальним процесуальним законом заходів для вирішення тих завдань, що полягали встановлення в цього КП.

35. Незважаючи на те, що в кримінальному провадженні наявні відомості про особу, яка можлива вчинила кримінальне правопорушення, органом досудового розслідування не перевірено цю особу на причетність до вчиненого кримінального правопорушення, а також з`ясовані інші обставини, що належать доказуванню у кримінальному провадженні згідно з вимогами статті 91 КПК України (див пункт 28,29 цієї ухвали).

36. Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015) п. 65 зазначив, що «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості».

37. У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013, заява № 4299/03 зазначено, що «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchovaetautres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahaietautres c. Pays-Bas), пункт 324)».

38. Зважаючи на викладене, ураховуючи практику Європейського суду щодо якості розслідування та висновки Верховного Суду в постанові від 07.06.2023 у справі № 545/51/22, оцінивши додані до клопотання докази, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, а тому, досудове розслідування не може вважатися повним, всебічним та об`єктивним, а закриття провадження суперечитиме зазначеним завданням та засадам кримінального провадження. 39. З огляду на це, прокурору слід відмовити в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

40. Керуючись ст ст. 1, 2, 7, 9, 25, 284, 369, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області про закриття кримінального провадження №0000197 від 26.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, з підстави, передбаченої пунктом 31 частини 1 статті 284 КПК України, - відмовити.

2. Ухвала суду не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_8

Повний текст ухвали оголошено в судовому засіданні о 9 год 30 хв 20 серпня 2025 року в залі судових засідань Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області.