Провадження № 1-кс/643/5145/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003602 від 15.12.2022 за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської обл., РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку в нарколога і психіатра не перебуває, депутатом не являється,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 16.09.2025 надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003602 від 15.12.2022 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме: провадження господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово-окупованій територіях, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованою підозрою, про те, що ОСОБА_6 приблизно у період з середини березня 2022 року, усвідомлюючи, що він є громадянкою України, але, перебуваючи під інтелектуальним впливом в дусі великодержавницьких ідей та імперської російської ідеології, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах воєнного стану, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив злочин проти основ національної безпеки України, пов`язаний з колабораційною діяльністю у виді економічної співпраці з державою-агресором, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_6 , який працював продавцем разом зі своєю дружиною, ОСОБА_7 , у належному їй магазині, діючи усвідомлено, з метою спричинити шкоду державі Україна, її патріотам та союзникам, до початку кримінального правопорушення, домовився з останньою про спільне його вчинення, визначившись з перевагою вчинення кримінально караного діяння у групі осіб за попередньою змовою у виді простої співучасті, коли всі співучасники злочину безпосередньо виконують його об`єктивну сторону, тобто є виконавцями злочину.

У той же час його дружина, ОСОБА_7 , до повномасштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022 мала постійне місце роботи та доходу, а вже після окупації Вовчанської міської територіальної громади, використовуючи набутий за часів незалежної України свій професійний статус суб`єкта господарсько-торговельної діяльності, а також ту обставину, що вона може виконувати свої професійні функції у формі комерційного посередництва у здійсненні торгової та іншої допоміжної діяльності із забезпечення реалізації товарів та надання послуг в умовах тимчасової окупації, поставила собі за мету провадження господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, щодо надання торгових послуг таким органам влади (окупаційній адміністрації) та збройним формуванням держави-агресора.

За таких умов ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Вовчанська, незважаючи на обов`язок як громадянина України щодо неухильного додержання Конституції та законів України, діючи узгоджено з ОСОБА_7 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх сумісних дій та настання негативних наслідків, бажаючи налагодити стійкі взаємовідносини з представниками незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, окупаційної адміністрації та військових формувань держави-агресора рф, використовуючи свій статус фізичної особи підприємця всупереч інтересам держави України, переслідуючи корисливу мету отримання привілейованого ставлення до себе та членів своєї сім`ї від зазначених незаконних органів влади, військових і представників окупаційних сил, зумів запевнити і переконати останніх у своїй прихильності, вірності окупаційній владі, державі-агресору і готовності до співробітництва з ними.

Суть такого співробітництва полягала у проведенні торгівельної діяльності з боку його дружини, ОСОБА_7 , як суб`єкта господарської діяльності, основним видом якої мали стали посередницькі послуги з купівлі-продажу деталей та приладдя для автотранспортних засобів, а також інших товарів, які за часів незалежної України, не були видом її економічної діяльності. Тому незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території Вовчанської міської ради, така торгівля вважалася як допоміжна ланка під час руху товарів від виробників з рф до покупців на окупованих територіях і повинна була бути певним джерелом податкових надходжень до бюджету країни-агресора.

При цьому ОСОБА_6 та його дружина, ОСОБА_7 , з метою отримання прибутку у своїй комерційної діяльності розраховували на вільне пересування по окупованій території Харківської області та безперешкодний перетин міжнародно-визнаного кордону рф з подальшою можливістю здійснення закупівлі необхідних товарів для подальшої реалізації без будь-яких митних витрат на тимчасово окупованій території Вовчанської міської громади.

В подальшому ОСОБА_6 , переслідуючи антидержавницькі, політико-ідеологічні мотиви на шкоду інтересам своєї держави, діючи умисно на виконання спільного з ОСОБА_7 злочинного задуму, не приховуючи свою лояльність та бажання прислужити незаконним органам влади, створеним на тимчасово окупованій території, і окупаційній адміністрації держави-агресора, проявляючи відкрито свою політичну асоціальність, моральну та матеріальну підтримку, нехтуючи нормами моралі, використовуючи приміщення, яке знаходиться по вул. Гагаріна, 21, в якому розташовувався належний його дружині магазин автозапчастин, в період з квітня по серпень 2022 року здійснював разом з останньою торговельну діяльність деталей та приладдя для автотранспортних засобів, а також інших товарів, які за часів незалежної України, не були офіційно дозволеним видом економічної діяльності, та під час окупації були придбані і завезені подружжям ОСОБА_8 з території рф на окуповану територію м. Вовчанська.

У той же час, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи попередню домовленість, в ході здійснення торгівлі в магазині автозапчастин, маючи усний дозвіл від представників незаконних органів влади та окупаційної адміністрації, здійснювали обмін грошових коштів української гривні на російські рублі та продаж харчових продуктів, продовольчих товарів і медпрепаратів та медикаментів російського походження, які були завезені з території рф.

В підсумку ОСОБА_6 , діючи узгоджено з ОСОБА_7 , перебуваючи в умовах тимчасової окупації у період з квітня по серпень (включно) 2022 року займались торговою діяльністю, тобто, ініціативно, систематично, виконували на власний ризик для одержання прибутку господарські операції щодо купівлі та продажу товарів російських виробників кінцевим споживачам на тимчасово окупованій території, та посередницькі операції з обміну валют, надаючи тим самим господарські послуги незаконним органам влади та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з провадженням господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово-окупованій територіях, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України;

- мета - спричинити шкоду державі Україна, її патріотам, отримання привілейованого ставлення до себе та членів своєї сім`ї від представників окупаційної влади;

- відверта співпраця з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, а також з окупаційною адміністрацією держави-агресора, шляхом надання торгових та інших комерційних послуг;

- добровільний характер його протиправної, злочинної діяльності, здійснений з власного бажання, без фізичного та психічного примусу;

- вчинення злочину у групі осіб, за попередньою змовою між собою, оскільки була домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь, тобто, мала місце наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони;

- спільні дії співучасників, в ході яких вони спиралися один на одного, а між їхніми діями наявний причинний зв`язок, оскільки особи перебували в родинних відносинах і проживали разом в одному житловому будинку, працювали разом в одному й тому ж магазині і кожен із них окремо, але з урахуванням обізнаності іншого та за спільним корисливим умислом, здійснював торгову та іншу комерційну діяльність, надаючи тим самим господарські послуги незаконним органам влади та окупаційній адміністрації держави-агресора;

- усвідомленість співучасників того, що спільними діями вони вчинили злочин, бажали та свідомо допускали настання суспільно небезпечних наслідків;

- спрямованість всіх його дій, пов`язаних з провадженням господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово-окупованій територіях, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, і не приховане бажання цього, характеризують його усвідомленість того, що він вчинив колабораційне протиправне діяння.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у колабораційній діяльності, провадження господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово-окупованій територіях, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчинена за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

17.05.2024 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (16.05.2024) та в газеті «Урядовий кур`єр» №101 (7761), від 17.05.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

21, 22 та 23 травня 2024 року ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, викликаний на 10 год. 00 хв. для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного.

Однак, у зазначений час ОСОБА_6 , та в подальшому жодного разу не з`явився, причини своєї неявки не повідомила.

24.05.2024 підозрюваного ОСОБА_6 , оголошено в розшук на території України. Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам ГУ ВБ СБ України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно отриманою в ході досудового розслідування інформацією, ОСОБА_6 виїхав на територію держави-агресора - російську федерацію, де продовжує перебувати на теперішній час.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що стороною обвинувачення дотримано процедуру щодо звернення до суду з цим клопотанням.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши документи кримінального провадження, якими воно обґрунтовується, встановив таке.

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003602 від 15.12.2022, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276 279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

З матеріалів справи слідує, що 15.05.2025 ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

17.05.2024 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (16.05.2024) та в газеті «Урядовий кур`єр» № 101 (7761), від 17.05.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

21, 22 та 23 травня 2024 року ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, викликаний на 10 год. 00 хв. для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного.

Однак, у зазначений час ОСОБА_6 та в подальшому жодного разу не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.

З наведеного слідує, що органом досудового розслідування у повній мірі виконано вимоги ст. 278, 135 КПК України та вжито заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ним статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні № 0003602 від 15.12.2022.

Згідно матеріалів долучених до клопотання слідує, що ОСОБА_6 перебуває за межами України на території країни-агресора та до цього часу на територію України, в офіційному порядку не повертався.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, законодавцем передбачено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності декількох обставин, які одна від одної не залежать.

У зв`язку із тим, що підозрюваного ОСОБА_6 постановою слідчого від 24.05.2024 оголошено у розшук, у сторони обвинувачення наявне право на звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що викладенні у клопотанні обставини, дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 11.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 11.01.2023; протоколом огляду від 05.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 06.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 06.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 07.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 06.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 07.03.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На даному етапі сукупність відомостей, що містяться в матеріалах кримінального провадження є достатніми на даній стадії для висновку про обґрунтованість підозри, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий судця вважає виправданим.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території держави-агресора та у розшуку, з високим ступенем вірогідності буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, фактично вже переховується, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та вчинятиме інші кримінальні правопорушення, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Отже, у даному випадку розмір застави слідчим суддею не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають оцінці при подальшому проведенні досудового розслідування та дослідженню під час розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку стороною обвинувачення доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 дійсно перебуває за межами України на території держави-агресора та оголошений у розшук, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. 2, 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

За відсутності підозрюваного, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003602 від 15.12.2022, без визначення розміру застави.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвалу може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_20