Провадження № 1-кс/643/3713/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001471 від 09.05.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0001471 від 09.05.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , переслідуючи корисливу мету отримання прибутку в результаті незаконного збуту наркотичного засобу - метадон, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, при невстановлених обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб метадон, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та розмірі, яку став незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого збуту.

30.06.2025 приблизно о 09.15 год. ОСОБА_4 в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу метадон, реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив, направлений на незаконний збут вищевказаного наркотичного засобу, зберігаючи при собі наркотичний засіб «метадон», перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, де з метою особистого збагачення за рахунок збуту наркотичного засобу, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_5 - особою, якій доручено проведення оперативної закупки, де останній за попередньою домовленістю передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 300 гривень як оплату раніше домовленої суми за збут наркотичного засобу «метадону» у пігулках, після чого ОСОБА_4 збув ОСОБА_5 наркотичний засіб «метадон» у пігулках, кількістю 6 шт.

В подальшому, цього ж дня приблизно о 09.30 год., за адресою: м. Харків, вул. Глобинська, 20, ОСОБА_5 добровільно видав шість пігулок у блістері на якому напис «Метафін ІС», які є наркотичним засобом «метадон», обіг якого згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, обмежено, який ОСОБА_4 , незаконно придбав, зберігав з метою збуту, та незаконно збув при вищевказаних обставинах.

Незаконні дії ОСОБА_4 були задокументовані та викриті працівниками поліції, якого фактично затримано у порядку ст. 208 КПК України 30.06.2025 о 10 год. 20 хв. за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 54.

Під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.06.2025 у період часу з 10 год. 46 хв. до 12 год. 56 хв. за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 54, у останнього виявлено та вилучено: мобільний телефон ТМ «Redmi» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з номером телефону НОМЕР_3 , грошові кошти у сумі 1050 гривень, номіналом 5 купюр по 200 грн.- ЕЕ 9207702; АР 7157638; ХВ 719 5724; АК 5904685; ЄБ 4225672; 20 грн. АР 6758136, ГР 4326758, 10 грн. ЗХ 1503587; ножиці; пігулки у блістерах з написом «Метафін ІС» у кількості 27 шт., яке належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищеперераховані предмети та речовини на теперішній час мають істотне значення по вказаному кримінальному провадженню та в порядку ст. 98 КПК України визнані речовими доказами.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням подав заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник власника майна, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене: 30.06.2025 у період часу з 10 год. 46 хв. до 12 год. 56 хв. під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст..208 КПК України, 30.06.2025 у період часу з 10 год. 46 хв. до 12 год. 56 хв. за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 54, а саме на: мобільний телефон ТМ «Redmi» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з номером телефону НОМЕР_3 , грошові кошти у сумі 1050 гривень, номіналом 5 купюр по 200 грн.- ЕЕ 9207702; АР 7157638; ХВ 719 5724; АК 5904685; ЄБ 4225672; 20 грн. АР 6758136, ГР 4326758, 10 грн. ЗХ 1503587; ножиці; пігулки у блістерах з написом «Метафін ІС» у кількості 27 шт.

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1