Справа № 296/5070/25
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання слідчого слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Березнегувате, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, маючого на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Слідчим відділом Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000394 від 09.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.05.2025 близько 09 години 30 хвилин, старший оперуповноважений в особливо важливих справах 3 сектору 1 відділу головного відділу захисту національної державності в Управлінні Служби Безпеки України в Житомирській області, ОСОБА_7 , виконуючи доручення слідчого у кримінальному провадженні, перебував у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , де побачив ОСОБА_6 з невстановленою досудовим слідством особою, які сиділи на лавочці, та поряд з якими перебував поліцейський офіцер громади Житомирського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_8 у форменному одязі і військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 .

З метою виконання доручення слідчого, ОСОБА_7 підійшов до вищевказаних осіб, яким представився працівником управління Служби безпеки України. У подальшому, під час спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , між останніми виник словесний конфлікт.

У ході даного конфлікту у ОСОБА_6 , якому було достовірно відомо, що перед ним перебуває службова особа правоохоронного органу, при виконанні службових обов`язків, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень працівнику управління Служби безпеки України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, підняв з поверхні землі камінь, який правою рукою жбурнув в бік ОСОБА_7 , влучивши останньому у потилицю, після чого ОСОБА_7 відчув різкий біль.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин потилиці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

09.05.2026 о 09 год. 30 хв. фактично затримано ОСОБА_6 та в подальшому в порядку ст. 208 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Метою застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив застосувати домашній арешт у нічний період доби, а саме з 22:00 по 06:00 год.

Підозрюваний ОСОБА_6 повідомив, що працівник БД України перебував у стані алкогольного сп`яніння та перший вчинив фізичне насилля. Вказав, що камінь кинув щоб налякати. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий суддя зауважує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості (санкція ч. 2 ст. 345 КК України передбачає до п`яти років позбавлення волі), раніше не судимий, а тому до останнього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 затримано 09.05.2025р., тобто в день вчинення кримінального правопорушення. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчиняв спроби переховуватись, або має такий намір суду не надано. Ризик переховування від суду та слідства є малоймовірним, оскільки грунтується виключно на припущенні слідчого про бажання підозрюваного ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчого, підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на свідків та потерпілого кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. Зокрема, досудовим розслідуванням не встановлено та не допитано в якості свідка особу, з якою ОСОБА_6 09.05.2025 перебував у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , а отже ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним.

Разом з тим, всупереч нормам п.3 ч.2 ст.183 КПК України слідчим у клопотання, а прокурором у судовому засіданні не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, що свідчить про відсутність підстав застосування до останнього найтяжчого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є уродженцем смт. Березнегувате, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянином України, має на утриманні малолітню доньку, офіційно не працевлаштований, учасник бойових дій, звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

На переконання слідчого судді прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього в нічний час відповідає особі підозрюваному, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком до 09.07.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , у визначений період доби - з 21.00 год. по 07.00 год. наступного дня;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками кримінального провадження № 0000394 від 09.05.2025, коло яких визначить слідчий та/або прокурор;

6) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків з моменту оголошення ухвали до 09.07.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1