Дата документу 23.06.2025 Справа № 314/2085/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2085/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/468/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю представника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000311, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідча СВ відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на: товарно-транспортну накладну №739 та додаток; автомобіль ЗИЛ 5301 з фрагментами деревини загальним об`ємом близько 4м3, що було виявлено та вилучено в ході огляду місця події, а саме автомобіля марки ЗИЛ 5301, з державним номерним знаком НОМЕР_1 червоного кольору, який перебував на відкритій ділянці місцевості, узбіччі автодороги поблизу смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, з позбавленням права користування та відчуження.

Під час досудового розслідування встановлено, що 7 травня 2025 року до відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 7 травня 2025 року на автодорозі поблизу смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області було зупинено автомобіль марки ЗИЛ 5301 з д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, під керуванням ОСОБА_10 , який перевозив в вантажній будці фрагменти спиляної деревини порід акація та клен, загальним об`ємом приблизно 4 кубічних метрів, без відповідних дозвільних документів.

7 травня 2025 року, слідчим СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проведено огляд місця події, а саме автомобіля марки ЗИЛ 5301 з державним номерним знаком НОМЕР_1 червоного кольору, який перебував на відкритій ділянці місцевості, узбіччі автодороги поблизу смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, за участю ОСОБА_10 , в вантажній будці якого знаходились фрагменти деревини.

Під час проведення огляду ОСОБА_10 самостійно надав товарно-транспортну накладну №739, в якій було зазначено дату, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача. При цьому був вказаний пункт навантаження, а саме м. Запоріжжя, вул. Рекордна 20А та пункт розвантаження Запорізька область, Вільнянський район. Опитано останнього, який не зміг пояснити походження наявних в автомобілі фрагментів деревини та точне місце доставляння їх, чим самим ТТН викликала певні сумніви.

З місця події було вилучено: товарно-транспортну накладну №739 та додаток, упаковано до сейф-пакету PSP 2198379; автомобіль ЗИЛ 5301, з фрагментами деревини загальним об`ємом близько 4м3.

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що вилучені під час проведення огляду речі мають значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку із чим необхідно накласти арешт з метою попередження їх можливого зникнення, втрати або пошкодження.

Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, мотивуючи рішення тим, що матеріали кримінального провадження, які додані до клопотання, містять достатні дані для висновку, що зазначене у клопотанні майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу не в повній мірі законною та обґрунтованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що у кримінальному провадженні відсутній заявник та потерпілий, у клопотанні не зазначено, де відбулась порубка та чого - лісів, чагарників, відсутня будь-яка шкода, у зв`язку із чим є сумнівним та безпідставним твердження органу досудового розслідування, що відбувся злочин, а вилучені речі відповідають ознакам речових доказів.

Крім того, зазначив, що слідчий формально визнав вилучені речі речовими доказами, проте, не вказав, які саме сліди вони мають, відсутні докази, що вилучені речі використовувались зі злочинною метою або були засобами здійснення злочинної діяльності.

Звертає увагу на те, що сама подія злочину, передбаченого ст. 246 КК України за даним клопотанням не є очевидною, оскільки не підтверджена заявою потерпілого (заявника) та будь-якими іншими доказами, сам факт перевезення вантажу - дров, за наявності документів на перевезення, не містить ознак кримінального правопорушення.

Вказує, що оскаржувана ухвала перешкоджає ОСОБА_10 здійснювати користування автомобілем, а ФОП ОСОБА_7 здійснювати свою підприємницьку діяльність.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та в задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про накладення арешту відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник - адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що визнання вилученого майна речовим доказом має формальний характер. Зазначив, що ФОП ОСОБА_11 здійснює підприємницьку діяльність та має документи на вилучену деревину.

Повідомлені належним чином власник майна та прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, представника - адвоката ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб;

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на майно, яке вказане в клопотанні слідчої, слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на таке майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, із матеріалів провадження убачається, що відділенням поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000311 від 8 травня 2025 року.

Із фабули витягу з ЄРДР випливає, що 7 травня 2025 року до відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 7 травня 2025 року на автодорозі поблизу смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, було зупинено автомобіль марки ЗИЛ 5301, з державним номерним знаком НОМЕР_1 червоного кольору, під керуванням ОСОБА_10 , який перевозив в вантажній будці фрагменти спиляної деревини порід акація та клен, загальним об`ємом приблизно 4 кубічних метрів, без відповідних дозвільних документів (а.с. 5).

Із протоколу огляду місця події від 7 травня 2025 року убачається, що під час огляду вилучено товарно-транспортну накладну №739 та додаток, автомобіль ЗИЛ 5301, з фрагментами деревини загальним об`ємом близько 4м3 (а.с. 9-16).

Із письмових пояснень ОСОБА_10 від 7 травня 2025 року слідує, що 7 травня 2025 року він, як водій транспортного засобу ЗИЛ 5301, перевозив дрова, що завантажив зі складу ФОП ОСОБА_11 . На вказані дрова ОСОБА_10 було видано товарно-транспортну накладну. Приїхавши до місця призначення до свого товариша, на ім`я ОСОБА_12 , останній відмовився від дров, після чого повертаючись назад, був зупинений працівниками поліції (а.с. 20).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, із матеріалів клопотання убачається, що на даний час здійснюється досудове розслідування за ч. 1 ст. 246 КК України.

Диспозиція ч. 1 ст. 246 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України є в тому числі дерева у лісах, а також у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах України.

Об`єктивна сторона злочину полягає в незаконній порубці лісу.

Із наявних в матеріалах клопотання доказів убачається, що в транспортному засобі ЗИЛ 5301, під керуванням ОСОБА_10 , перевозились фрагменти деревини загальним об`ємом близько 4м3.

Крім того, аналізуючи письмові пояснення ОСОБА_10 , останній не зміг вказати походження перевезеної ним деревини, зазначивши тільки про те, що цю деревину він погрузив зі складу ФОП ОСОБА_11 та віз до свого знайомого.

Отже, із наведеного випливає, що є всі підстави вважати, що предметом вказаного злочину, на даному етапі досудового розслідування є фрагменти деревини загальним об`ємом близько 4м3.

Крім того, слід вказати, що досудове розслідування тільки розпочалося, особи, причетні до незаконної порубки дерев не встановлені, саме в автомобілі ЗИЛ 5301, державний номерний знак НОМЕР_1 , була виявлена можливо незаконно спиляна деревина, перевезення якої без вказаного транспортного засобу неможливе, з огляду на її довжину, кількість та вагу, а тому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя цілком обґрунтовано наклав арешт на транспортний засіб, в якому знаходилась деревина та товарно-транспорту накладну.

При цьому, слід окремо зазначити, що диспозиція ч. 1 ст. 246 КК України встановлює кримінальну відповідальність в тому числі і за перевезення незаконно зрубаних дерев, а тому транспортний засіб цілком відповідає вимогам ст. 98 КПУ України, оскільки може бути об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак, сукупність долучених до клопотання слідчої матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, яке є предметом розгляду апеляційної скарги.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, його власником не надано та колегією суддів не встановлено.

Щодо питання доцільності, розумності та пропорційності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків арешту майна для його власника та володільця, колегія суддів зазначає, що такі критерії є суб`єктивними оціночними поняттями, проте в цьому випадку таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності із дотриманням справедливого балансу між суспільним інтересом та захистом права власності особи, при цьому враховуючи, що досягнення мети кримінального провадження неможливо у інший спосіб, окрім як застосуванням арешту майна як заходу його забезпечення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при винесенні рішення про задоволення клопотання про арешт майна, керувався зібраними на той час доказами, які у сукупності вказують на можливе вчинення кримінального правопорушення, предметом якого є майно, на яке накладено арешт.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000311, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4