н/п 1-кс/490/2214/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3731/25
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

16 травня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Миколаєва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 366-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 9 днів без визначення розміру застави підозрюваній ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000133 від 09.05.2025.

Клопотання мотивує тим, що у громадянки ОСОБА_5 , обіймаючи посаду виконуючого обов`язки головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 34 хв. 05.06.2024, виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

В ході досудового розслідування встановлено, що медичні документи ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились у голови Миколаївського обласного центру медико-соціальної експертизи № 2 лікаря-експерта ОСОБА_8 . 05.06.2024 та 07.06.2024 ОСОБА_5 діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, надала вказівку ОСОБА_8 щодо постановлення та затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації, але остання відмовилась, після чого ОСОБА_5 наголосила ОСОБА_8 на необхідності передачі медичної документації стосовно ОСОБА_10 до обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.

Разом з цим ОСОБА_5 , розуміючи, що самостійно не зможе реалізувати свій злочинний умисел, вирішила надати вказівку членам комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, які були безпосередньо у її підпорядкуванні, а саме: лікарю-експерту ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікарю-експерту ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо постановлення завідомо неправдивого висновку наявності інвалідності військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, діючи умисно, 07.06.2024, 10.06.2024, 11.06.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, здійснила три телефонні дзвінка на номер мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_12 , у ході яких надала вказівку щодо розгляду медичних документів ОСОБА_10 та постановлення і затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

Крім того, 13.06.2024 ОСОБА_5 діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, здійснила телефонний дзвінок на номер мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_11 у ході яких надала вказівку щодо розгляду медичних документів ОСОБА_10 та постановлення і затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

Так, 14.06.2024, члени комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , в ході розгляду медичної справи ОСОБА_10 , постановили та затвердили завідомо неправдивий акт огляду № 36/1 медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим встановили йому третю групу інвалідності.

ОСОБА_5 , внаслідок незаконного впливу на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , чітко усвідомлюючи, що надані документи щодо ОСОБА_10 не відповідають нормам і критеріям для отримання третьої групи інвалідності, розуміючи, що її дії є незаконними та несуть наслідки юридично- правового характеру у вигляді кримінальної відповідальності за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, створила реальні перешкоди у законній діяльності районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки під час проведення ними мобілізаційних заходів в особливий період, що виразилось у видачі акту огляду № 36/1 про встановлення третьої групи інвалідності ОСОБА_10 , та надало останньому можливість уникнути призову від мобілізації.

Крім того, згідно відповіді на запит слідчого, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено, що ОСОБА_10 , на підставі необґрунтованого рішення комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, користується правом на відстрочку від мобілізації, як особа з інвалідністю, до 12.11.2025.

Також, згідно відповіді на запит слідчого, яка надійшла від Головного Управління пенсійного фонду України в Миколаївській області, встановлено, що ОСОБА_10 , на підставі необґрунтованого рішення комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, з 03.06.2024 одержує пенсію по інвалідності щомісячно у розмірі 3882,79 грн., до 01.07.2026.

Крім того, під час проведення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 34 хв. 05.06.2024, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію підроблення офіційних документів щодо отримання ОСОБА_10 статусу інваліда, та подальшого його використання як підставу для уникнення ним призову на військову службу під час мобілізації та воєнного стану на території України.

В ході досудового розслідування встановлено, що медичні документи ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились у голови Миколаївського обласного центру медико-соціальної експертизи № 2 лікаря-експерта ОСОБА_8 .

05.06.2024 о 10 год. 34 хв., та 07.06.2024 о 14 год. 21 хв., ОСОБА_5 , будучи в.о. головного лікаря Обласного Центру медико-соціальної Експертизи Миколаївської обласної ради, діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, користуючись своїм службовим становищем, надала вказівку ОСОБА_8 щодо постановлення та затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , але остання відмовилась, після чого ОСОБА_5 наголосила ОСОБА_8 на необхідності передачі медичної документації стосовно ОСОБА_10 до обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, що остання виконала та передала медичну документацію відносно ОСОБА_10 до Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.

Так, до складу комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради зокрема входили ОСОБА_12 , яка перебувала на посаді голови обласної МСЕК Обласного Центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради та лікар-хірург обласної МСЕК Обласного Центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 .

Разом з цим ОСОБА_5 , розуміючи, що самостійно не зможе реалізувати свій злочинний умисел, вирішила залучити до вищезазначеної протиправної діяльності членів комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради з якими вона була безпосередньо знайома, а саме: голову МСЕК ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , лікаря-хірурга обласної МСЕК Обласного Центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 .

У подальшому, 07.06.2024 о 15 год. 18 хв., 10.06.2024 о 13 год. 10 хв., 11.06.2024 о 11 год. 56 хв., надала вказівку ОСОБА_12 , та 13.06.2024 о 20 год. 45 хв., ОСОБА_11 , щодо постановлення та затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда.

Так, 14.06.2024 у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_12 , будучи службовою особою, діючи як голова комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, та ОСОБА_11 будучи лікарем-хірургом обласної МСЕК Обласного Центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 , погодившись виконати вказівку ОСОБА_5 , діючи з останньою за попередньою змовою, знаходячись за адресою: м. Миколаїв, провулок Корабелів, 1, діючи умисно, з метою реалізації раніше виниклого умислу, в ході розгляду медичної справи ОСОБА_10 , внесли неправдиві відомості до акту огляду № 36/1 медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо наявності в останнього діагнозу: двостороннього гонартрозу, синовіта лівого колінного суглобу, контрактуру лівого колінного суглобу 2, що стало підставою для необґрунтованого встановлення третьої групи інвалідності.

На підставі необґрунтованого рішення комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, ОСОБА_10 з 03.06.2024 одержує пенсію по інвалідності щомісячно у розмірі 3882,79 грн., до 01.07.2026.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Додаткової угоди № ДСкД-061199 від 10.08.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_2 перейшло від ТОВ «Стикон» до ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати ОСОБА_5 ). Надалі, ОСОБА_14 на підставі договору дарування квартири № 606 від 26.06.2023 передала у безоплатну власність (подарувала) вищевказану квартиру ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син ОСОБА_5 ).

При цьому встановлено, що з 2017 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, вищевказана квартира АДРЕСА_2 , перебувала в користуванні ОСОБА_5 , яка використовувала її у вільний від виконання покладених на неї посадових обов`язків головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради час, під час відпусток, лікарняних, вихідних, тощо, однак не менше 30 календарних днів, що передували останньому дню (31.12.2023) звітного періоду для подання щорічної декларації за 2023 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування згідно Закону України «Про запобігання корупції».

26.02.2024 ОСОБА_5 21.03.1972, будучи обізнаною про обов`язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, внесла до декларації за 2023 звітний рік з унікальним ідентифікатором документа 23a480c2-112c-42a5-a820-124f2a54bc85 завідомо недостовірні відомості та 26.02.2024 о 10:04 подала вказаний документ, підтвердивши власним кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП).

Перед підписанням декларації ОСОБА_5 ознайомиласьз попередженням про відповідальність за внесення до неї завідомо недостовірних відомостей, а також підтвердила їх повноту та достовірність шляхом проставлення відповідної відмітки.

Перелік інформації, яка зазначається у декларації, визначений ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції». При цьому під час заповнення декларації суб`єкти декларування, в тому числі і ОСОБА_5 , ознайомлюються з методичними настановами щодо заповнення декларації. Таким чином, ОСОБА_5 була обізнана з правилами заповнення декларації перед початком внесення інформації до розділів декларації за 2023 рік.

У порушення вимог п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 умисно вказала недостовірні відомості в декларації за 2023 звітний рік, а саме не в повному обсязі внесла до її відповідних розділів інформацію про об`єкти нерухомості, що знаходяться у неї в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину внаслідок якого набуте таке право.

Так, у розділі у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_5 умисно не зазначила відомості про наявність у неї в оренді чи на іншому праві користування однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 2 538 870 грн., власником якої на теперішній час є її син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право користування якою виникло в неї з 2017 року.

Враховуючи викладене, діючи з порушенням вимог положень ст.ст. 3, 45, 46 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_5 подала щорічну Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік з недостовірними відомостями у розділах 3 «Об`єкти нерухомості», приховавши інформацію щодо наявності у її користуванні вищевказаного нерухомого майна, станом на останній день звітного періоду, загальною вартістю 2 538 870 грн., що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.03.2025 ОСОБА_5 , будучи обізнаною про обов`язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, внесла до декларації з унікальним ідентифікатором документа 4d078a2b-e81c-40a1-acc5-1029a659a1be завідомо недостовірні відомості та 20.03.2025 о 14:54 подала вказаний документ, підтвердивши власним кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП).

Перед підписанням декларації ОСОБА_5 ознайомиласьз попередженням про відповідальність за внесення до неї завідомо недостовірних відомостей, а також підтвердила їх повноту та достовірність шляхом проставлення відповідної відмітки.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 внесла наступні завідомо недостовірні відомості до декларації:2. Розділ 12 «Грошові активи» - в даному розділі суб`єкт декларування зазначив, що у нього чи членів його сім`ї відсутні об`єкти декларування в цьому розділі. При цьому в ході здійснення досудового розслідування, 21.10.2024 органом досудового розслідування проведено обшуки за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить останній на праві приватної власності, в ході якого виявлено та вилучено 47800 (сорок сім тисяч вісімсот) доларів США та за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 в ході якого виявлено та вилучено 379400 (триста сімдесят дев`ять тисяч чотириста) доларів США, 5985 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) євро, 130000 (сто тридцять тисяч) гривень.

На момент виявлення вказаних грошових коштів, згідно офіційного курсу Національного банку України, курс долара США до гривні складає 41,43, курс євро до гривні складає 47,07.

З огляду на зазначені відомості, що подані ОСОБА_5 у щорічній декларації за 2024 рік, відрізняються від достовірних на суму 18 110 610 (вісімнадцять мільйонів сто десять тисяч шістсот десять) гривні, що більш ніж у 2000 разів перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваною інкримінованихїй кримінальних правопорушень, одне з яких є кримінальним правопорушенням проти основ національної безпеки, яке належить до категорії тяжкого, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності».

18.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.

20.11.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

15.01.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до 18.02.2025.

13.02.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до 13.04.2025.

09.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366-2 КК України.

11.04.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою до 18.05.2025.

23.04.2025 ухвалою Миколаївського апеляційного суду скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

02.05.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 18.05.2025.

09.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 366-2 КК України.

09.05.2025 постановою прокурора матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 виділено з кримінального провадження № 0000260 в окреме провадження № 0000133.

09.05.2025 підозрюваній ОСОБА_5 та її захиснику в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до наявних матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Строк тримання під вартою закінчується 18.05.2025, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено.

Крім того, вважає, що в діях підозрюваної і надалі наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваній строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом УСБ України в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000260 від 10.10.2024.

18.11.2024 в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.

20.11.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

15.01.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до 18.02.2025.

13.02.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до 13.04.2025.

09.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366-2 КК України.

11.04.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою до 18.05.2025.

23.04.2025 ухвалою Миколаївського апеляційного суду скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

02.05.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 18.05.2025.

09.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 366-2 КК України.

09.05.2025 постановою прокурора матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 виділено з кримінального провадження № 0000260 в окреме провадження № 0000133.

09.05.2025 підозрюваній ОСОБА_5 та її захиснику в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до наявних матеріалів досудового розслідування.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі необхідні дії, які вчиняються під час досудового розслідування, а також відкрито матеріали досудового розслідування стороні обвинувачення, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду кримінального провадження № 0000415 від 17.08.2023 в якому наявні розмови ОСОБА_5 з членами комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради щодо до постановлення завідомо неправдивого висновку наявності інвалідності військовозобов`язаному ОСОБА_16 ;витягом з рішення експертної команди щодо визнання необґрунтованої інвалідності ОСОБА_17 ;протоколом допиту члена експертної комісії ОСОБА_18 щодо підстав визнання необґрунтованої інвалідності ОСОБА_17 ;відповіддю з ІНФОРМАЦІЯ_5 про надання відстрочки від призову на військову службу ОСОБА_10 , як особі з інвалідністю;висновком ДСУ «Миколаївське обласне бюро СМЕ», яким не підтверджений діагноз ОСОБА_10 на підставі якому останньому надано інвалідність; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_11 ; протоколом огляду диску з інформацією по банківському рахунку ОСОБА_5 щодо здійснення оплати комунальних послуг квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку квартири від 21.10.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого вилучено особисті речі та документи ОСОБА_5 , понад 380 тисяч доларів США та золоті прикраси;відповіддю на доручення № 64/20-9769 з наявною щорічною декларацією за 2023 звітний рік ОСОБА_5 , в якій остання не вказала, що використовує вищевказану квартиру;відповіддю директора ТОВ «БОНА ВІТА_ДК» щодо сплати наданих послуг в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якої з 2018 року саме ОСОБА_19 здійснювала сплату таких послуг; технічним паспортом вищевказаної квартири, замовником якого є ОСОБА_5 ;протоколом допиту та фото впізнання адміністратора ТОВ «БОНА ВІТА_ДК», що обслуговує вищевказаний будинок;протоколом допиту та фото впізнання охоронця ТОВ «БОНА ВІТА_ДК», що обслуговує вищевказаний будинок; висновком про вартість квартири № 174 за адресою: м. Одеса, вул. Дюківська, буд. 5; рапортом 2 відділу ГВЗНД Управління СБ України в Миколаївській області № 64/20-9680 від 16.10.2024;рапортом 2 відділу ГВЗНД Управління СБ України в Миколаївській області № 64/20-10907 від 15.11.2024, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваної ОСОБА_5 ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона вчинилакримінальні правопорушенняодне з яких є кримінальним правопорушенням проти основ національної безпеки, яке належить до категорії тяжкого, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваній загрожує реальне позбавлення волі. Може незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, оскільки зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують її як підозрювану, тим самим вона матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення.

Вказані ризики не зникли та не зменшилися з часом та доведені прокурором в суді.

Проте ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що прокурором такий формально вказаний та в судовому засіданні не доведений, оскільки вказаний ризик зменшився з часом, органом досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, зокрема тимчасові доступи до речей та документів, обшуки, за результатами яких вилучено речові докази, на які в подальшому накладено арешти. Крім того, слідчий суддя застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва 02.05.2025, вказаний ризик вже визнавав не доведеним. Нових доказів чи обгрунтувань прокурор в судовому засіданні не навів.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що з наданих у судовому засіданні пояснень та долучених до матеріалів клопотання письмових документів вбачається, що 09.05.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні було завершено та надано стороні захисту для ознайомлення у порядку ст.290 КПК.

Так, відповідно до ч.4 ст.196 КПК слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. За приписами ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ч.4 ст.196, ч.3 ст.197 КПК вбачається, що вказані норми наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадженні ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо продовження особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування. Адже, вказане питання регулюється ч.1 ст.197 КПК, у відповідності до якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Крім того, за приписами ст.203 КПК, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.. (п.10 ч.1 ст.284 КПК).

При цьому, невключення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК, у зазначені в ст.219 КПК строки, не свідчить про обмеження строку застосування запобіжного заходу строками досудового розслідування.

З наведеного вбачається, що строк на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний захід, а тому ухвала про застосування (продовження) до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст.203 КПК.

Згідно з ч.4 ст.176 КПК запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Тобто, за змістом наведених в ч.4 ст.176 КПК положень вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду, про що зазначено і в п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» (Chanyev v. Ukraine) від 09.10.2014, заява №46193/133. Також на користь вказаного висновку свідчить зміст п.5 ч.1 ст.3 КПК, у відповідності до якого, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Водночас, Третя судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.02.2021 р. (справа № 344/6630/17) наголосила, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України, яке не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

При цьому, згідно з ч.5 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею. Таким чином, законодавством передбачено, що саме з моменту відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 290 КПК України, строки ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не включаються у загальний строк досудового розслідування.

Таким чином, факт завершення досудового розслідування не свідчить про його закінчення і у період між завершенням досудового розслідування та його закінченням судовий контроль за дотриманням прав підозрюваних осіб у кримінальному провадженні продовжує здійснювати слідчий суддя, який в тому числі може приймати рішення щодо застосування і продовження строку застосування до осіб запобіжних заходів.

Продовжуючи підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що остання підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти основ національної безпеки України, та яке належить до категорії тяжкого за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого її підозрюють. Крім того, слідчий суддя вважає, що в діях підозрюваної наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та вони доведені прокурором.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, слідчий суддя вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є проти основ національної безпеки України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати підозрюваній розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить починаючи з 16 травня 2025 року до 24 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1