Провадження №1-кс/522/4303/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 08.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, слідчим відділом Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000939, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2025 року до ЧЧ Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області №55160-2025 від 07.07.2025 року надійшла ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, справа № 522/14279/25, провадження № 1-кс/522/4026/25 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо незаконного заволодіння транспортним засобом CHEVROLET LACETTI, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 .

Постановою від 08.07.2025 року зазначений транспортний засіб оголошено у розшук.

В ході проведення допиту потерпілого ОСОБА_5 , встановлено, що останній на початку 2024 року вирішив продавати свій транспортний засіб, а саме автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , раніше незнайомому йому чоловіку на ім`я ОСОБА_6 за 3500 доларів США, з яким у останнього були домовленості, що ОСОБА_5 , передає ОСОБА_6 транспортний засіб, а останній передає йому грошові кошти у розмірі 2500 доларів США, оскільки не мав повної суми, а в подальшому, коли поверне решту, транспортний засіб буде переоформлено на нього як на нового власника, однак ОСОБА_6 грошові кошти так і не повернув та в подальшому перестав відповідати на дзвінки.

Далі, потерпілому ОСОБА_5 стало відомо, що його транспортний засіб, без його відому та участі було перереєстровано за договором комісії № 772 ТОВ «АВТО-ЗАХІД-БРОК» від 22.01.2025 року відповідно до якого він нібито передав транспортний засіб ОСОБА_7 однак як зазначає ОСОБА_5 , підпис вказаний у договорі він не ставив та взагалі жодних документів не підписував, а транспортний засіб, 23.01.2025 року ОСОБА_7 продав громадянину ОСОБА_8 .

В подальшому, 11.07.2025 року, автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 було виявлено за адресою: Одеська область, с. Захарівка, вул. Європейська, буд. 32, який було вилучено в ході проведення огляду місця події.

Крім того, в ході проведення огляду місця подій за вищевказаною адресою, учасником огляду місця події ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було добровільно видано свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_8 НОМЕР_4 , а також 2 комплекти ключів від даного автомобіля, які було вилучено до сейф-пакету NPU 5237960.

Вказані предмети було оглянуто та визнано речовим доказом.

Прокурор до суду не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі та без фіксації за допомогою технічних засобів. Клопотання підтримує та просить задовольнити.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_8 також подав до суду заяву, з клопотанням сторони обвинувачення згодний.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності учасників судового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення . Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

З клопотання та наданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та документів, які за обставинами кримінального провадження є речовими доказами, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, а саме в частині накладення арешту на автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 із подальшою забороною відчуження вищевказаного автомобіля. В іншій частині вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення огляду місця події від 11.07.2025 року за адресою: Одеська область, с. Захарівка, вул. Європейська, буд. 32 а саме:

- автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 із подальшою забороною відчуження вищевказаного автомобіля, повернувши його на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині вимог - відмовити.

Добровільно видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_8 НОМЕР_4 , а також 2 комплекти ключів від автомобіля, які було вилучено до сейф-пакету NPU 5237960 - повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційноїскарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: