1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3918/25 1-кп/335/645/2025
14 липня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні будь-яких осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-
В провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Відповідно до ухвали суду від 28.04.2025 зазначене кримінальне провадження було призначено до підготовчого судового розгляду, яке було неодноразово відкладено через неявку обвинуваченого.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про зупинення судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що 26.04.2025 він був призваний на військову службу за мобілізацією та зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 , до моменту звільнення останнього з військової служби. Вважав, що дійсно є наявними підстави для зупинення провадження у відповідності до ст. 335 КПК України.
Представник потерпілого ТОВ «Нова Пошта» в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Обвинувачений в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України (зі змінами), у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.
Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, відповідно до статті 1 якого:
мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. 24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стан», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено строком до 07.08.2025.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Станом на час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 в Україні існує особливий період.
Додатково суд звертає увагу на те, що у теорії права прийнято виділяти два типи правового регулювання: загальнодозвільний та спеціально-дозвільний.
Для кримінального процесуального права як галузі публічного права є характерним спеціально-дозвільний тип правового регулювання, в основі якого лежить формула: «дозволено лише те, що прямо передбачено законом» (на відміну від загальнодозвільного типу правового регулювання, в основу якого покладено формулу: «дозволено все, крім того, що прямо не заборонено»). Спеціально-дозвільний тип правового регулювання є характерним для публічних відносин та випливає з положень частини 2 статті 19 Конституції України.
Методом правового регулювання як невід`ємною складовою типу правового регулювання є специфічний спосіб юридичного впливу на відповідні суспільні відносини, який складається з трьох основних, первинних способів впливу на поведінку людей - дозволу, зобов`язання і заборони, що тісно взаємодіють і закріплені у правових нормах.
Дозвіл у кримінальному процесуальному праві закріплюється, як правило, за допомогою таких формулювань, як «має право», «вільний», «може», «вправі» і таке інше. Закріплення зобов?язань здійснюється, як правило, за допомогою таких формулювань, як «діє», «зобов`язаний», «повинен» і таке подібне. Покладення на учасників кримінального провадження обов`язків утримуватися від певних дій (заборона) закріплюється, як правило, за допомогою таких формулювань, як «заборонено», «не допускається», «не має права», «не вправі». Крім того, заборона може закріплюватися шляхом нормативного визначення кримінального процесуального правопорушення та встановлення санкції за його вчинення (наприклад, «при повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання»).
Також слід зазначити, що у кримінальному процесуальному праві широко використовуються як імперативний (від лат. impero - наказувати, припис), так і диспозитивний (від лат. dispositio - вільне розпорядження, розсуд) метод правового регулювання. Проте, посадові особи органів, які ведуть кримінальне провадження, не є суб`єктами диспозитивності. Вони гарантують її дотримання.
Судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві, поняття якої неодноразово було предметом тлумачення Верховного Суду (наприклад, у справі № 634/609/15-к), охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. А отже, дискреційні повноваження, у даному випадку суду, не можуть розглядатися як прояв засади диспозитивності.
При використанні імперативного методу організації кримінальних процесуальних відносин права та обов`язки суб`єкта кримінального провадження виникають не завдяки його вільному розсуду та не за домовленістю з іншими суб`єктами, а за владним велінням закону, інакше кажучи, в силу публічного обов`язку перед державою.
Таким чином, норма ч. 1 ст. 335 КПК України передбачає три підстави для зупинення судового провадження: 1) ухилення від явки до суду, 2) психічна чи інша тяжка тривала хвороба, 3) проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
При цьому лише застосування другої підстави є умовною і пов`язане з неможливістю участі у судовому провадженні. Дві інші підстави для суду першої інстанції є безумовними та безальтернативними (окрім здійснення спеціального судового провадження).
Відповідно до ч.1 ст. 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Відповідно ч.2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
До матеріалів провадження було долучено копію Витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2025 № 119, відповідно до якого ОСОБА_4 прийнято на військову службу у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу та присвоєно первинне військове звання «матрос», призначено на посаду гранатометника 3 відділення берегової охорони 3 взводу берегової оборони 3 роти берегової оборони НОМЕР_2 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_1 .
Зважаючи на те, що участь обвинуваченого при розгляді судового провадження відносно нього на усіх стадіях судового провадження є обов`язковою, але обвинувачений ОСОБА_4 під час загальної мобілізації 26.04.2025 був прийнятий на військову службу і зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.04.2025 №119, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 335 КПК України зупинити судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до його звільнення з військової служби.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 335, 369-372 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1