ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1627/25 Справа № 183/7595/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Запорізької області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, командира інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30 вересня 2025 року включно. Визначено підозрюваному заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень. У разі внесення застави на підозрюваного покладено процесуальні обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що відносно цього підозрюваного існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні низки кримінальних правопорушень, серед яких особливо тяжкий злочин, до дозволяє грунтовно припускати ймовірність його переховування від слідства та суду з метою уникнення суворого покарання.

Також слідчий суддя погодився із наявністю ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, з огляду на те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування, вилучені не всі речові докази у кримінальному провадженні які необхідні для повного та всебічного проведення досудового розслідування, які можуть бути приховані в інших місцях.

Крім того було визнано встановленим ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_10 , усвідомлюючи можливість призначення судом йому реального покарання у разі визнання винним, може вдатися до незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення відповідальності або пом`якшення покарання.

Також зазначає, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно існує з огляду на те, що ОСОБА_8 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка систематично здійснює виїзди в зону ведення бойових дій, а відтак він матиме можливість не прибувати або не своєчасно прибувати за викликом слідчого або прокурора для проведення необхідних слідчих дій.

Визнано, що достатнім для запобігання встановленим ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру альтернативної застави.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Вказує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії, нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.

Також вказує, що слідчий суддя, не оцінивши належним чином докази по справі, прийшов до необґрунтованого висновку щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді визначення розміру застави.

В обґрунтування своєї скарги посилається на достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу суду, що грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, котрі незаконно, шляхом вимагання, отримали підозрювані, не повернуті останніми в повному обсязі, а саме у межах досудового розслідування повернуто лише частину зазначеної суми, що складає 30 000 доларів США. Таким чином, 40 000 тисяч доларів США досі перебувають у володінні підозрюваних, вірогідно і у ОСОБА_8 .

Зазначає, що застосування будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу до підозрюваного не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Крім того вказує, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали може не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на положення ст. 404 КПК України колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обгрунтованості підозри щодо ОСОБА_8 та існування встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, оскільки висновки слідчого судді у цій частині в апеляційному порядку не оспорюються.

Аналізуючи доводи прокурора щодо безпідставності встановлення цьому підозрюваному альтернативної застави, яка не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки, колегія суддів приходить до наступного.

Так, ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цих Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Разом із цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).

Аналізуючи фактичні обставини справи та відомості про особу підозрюваного, колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_8 небезпідставно підозрюється у тому, що він, діючи у складі групи осіб, здійснив з корисливих мотивів позбавлення волі та викрадення людини. При цьому до потерпілого було застосоване фізичне насильство, одягнуто кайданки та вивезено його до іншої області. Одночасно ОСОБА_8 та його спільник заволоділи транспортним засобом потерпілого та шляхом вимагання змусили останнього перерахувати на підконтрольний їм криптогаманець грошові кошти у розмірі 70.000 доларів США, які до цього часу повернуті лише частково. Також належить звернути увагу на те, що обвинуваченому інкримінований зокрема особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

На переконання колегії суддів, наведені обставини дозволяють грунтовно припускати, що ОСОБА_8 зневажливо ставить до суспільства та встановлених у ньому правил поведінки, життя та здоров`я інших людей, є особою рішучою, схильною до застосування насильства.

У сукупності із суворістю покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим, та ймовірною наявністю в його розпорядженні частини значної суми грошових коштів, вилученої в потерпілого, наведені обставини свідчать про те, що на даному етапі кримінального провадження його належна процесуальна поведінка та запобігання встановленим ризикам можуть бути забезпечені виключно шляхом безальтернативного тримання його під вартою.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню, із скасуванням оскарженої ухвали слідчого судді та постановленням нової ухвали, якою належить застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на той самий строк, без визначення розміру альтернативної застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Підозрюваного ОСОБА_8 взяти під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4