ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/6335/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1006/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 січня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2002 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2004 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 185, ст.ст. 70,71 КК України до 5 років позбавлення волі,

3) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 березня 2006 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

4) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2010 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст.ст. 70,71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,

5) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2014 року за ч.2 ст. 153, ч.1 ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,

6) вироком Московського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2019 року за ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 28 липня 2023 року з Темнівської виправної колонії № 100 по відбуттю строку покарання,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 30 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 28 листопада 2024 року по 30 січня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований відносно ОСОБА_7 залишений без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів та судових витрат за проведення експертиз.

Як встановив суд, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15 серпня 2024 року, в денний час доби, точного часу в ході досудового слідства не встановлено, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-ЇХ (зі змінами), будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став.

Так, 15 серпня 2024 року, в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на Немишлянському кар`єрі, що розташований за адресою: м. Харків, проспект Тракторобудівників, 4А.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , побачив на тапчані жіночу сумку чорного кольору з зеленою емблемою та у ОСОБА_7 виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме жіночої сумки, що належить ОСОБА_9 , в якій перебував належний їй мобільний телефон торгової марки «Samsung» модель «Samsung Galaxy A51 4/64 GB Prism Crush.

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_9 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти таким чином, скориставшись тим, що жіноча сумка перебувала без нагляду та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку з тапчана сумки, в якій знаходився належний ОСОБА_9 , мобільний телефон торгової марки «Samsung» модель «Samsung Galaxy A51 4/64 GB Prism Crush, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/26329-ТВ від 11 вересня 2024 становить 3181 гривень 33 копійки, який належить потерпілій ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 3181 гривень 33 копійки.

Окрім того, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-IX (зі змінами), в Україні з 05:30 24 лютого 2022 введено воєнний стан. Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 жовтня 2024 приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 214/2, побачив, як ОСОБА_10 залишає непристебнутим біля входу в аптеку «Шар» належний їй велосипед «Pride XC-2,0» в корпусі сірого кольору. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаним велосипедом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що ОСОБА_10 зайшла до магазину та відволіклася на покупки, та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, незаконно, таємно заволодів велосипедом «Pride XC-2,0» в корпусі сірого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_10 , вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/33949-ТВ від 14 листопада 2024, 5573 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_7 з місця події із викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5894,56 гривень.

На зазначений вирок суду першої інстанції прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , в редакції змінених апеляційних доводів та вимог, просить вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що в мотивувальній частині вироку обвинувачення ОСОБА_7 , яке визнано судом доведеним, не викладено, а лише зазначено про те, що встановлено досудовим розслідуванням. Тобто, суд при ухвалені вироку послався не на обставини, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними, а на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування, що свідчить про неповноту судового розгляду, яка перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що, з урахуванням вимог ст.370, п.2 ч.1 ст.410, п.1 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення. Крім того, на думку апелянта, зазначені обставини свідчать про порушення у системному зв`язку принципу безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п.п.10, 13, 16 ст.7 КПК України, серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить застосувати положення ст.69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання.

На думку апелянта, вирок суду є надто суворим, оскільки вину він визнав повністю, сприяв розкриттю злочину. Зазначає, що на його утриманні є батько, який потребує його допомоги, оскільки є пенсіонером та інвалідом 2 групи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вважав апеляційну скаргу обвинуваченого необґрунтованою, а також доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційні скарги, а також зазначив, що не вчиняв інкриміновані йому злочини за пред`явленим обвинуваченим, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є слушними.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах поданої апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вбачає невідповідність вироку вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки суд у своєму рішенні послався на відомості, що були встановлені лише органом досудового розслідування.

Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Разом з тим, при складанні вироку судом першої інстанції ці вимоги кримінального процесуального закону були порушені, що об`єктивно вбачається зі змісту його мотивувальної частини.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду, формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_7 за епізодом від 13 жовтня 2024 року, яке визнано судом доведеним, не викладено, а лише зазначено про те, що встановлено досудовим розслідуванням, на що обґрунтовано посилається прокурор у своїх апеляційних доводах.

Тобто, суд при ухваленні вироку послався не на обставини, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними, а на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування.

Вищезазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, зокрема, вимог ст.ст.307, 374 КПК України, і такі порушення, на думку колегії суддів, є істотними.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, оскаржуваний вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 неможна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим, у зв`язку з чим, він підлягає скасуванню внаслідок встановлення істотних порушень вимог кримінально процесуального закону.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного.

Порушення судом першої інстанції вищезазначених вимог КПК України не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 10, 15, 16 ч.1 ст.7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване судове рішення скасовується лише внаслідок допущених судом істотних вимог кримінального процесуального закону, а тому, суду першої інстанції при новому розгляді належить дотримуватись вимог ч.2 ст.416 КПК України.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи обвинуваченого, які він надав під час апеляційного розгляду про те, що він не скоював інкриміновані йому кримінальні правопорушення за пред`явленим обвинуваченням та обмовив себе, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

При цьому, з метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 в суді першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу обвинуваченого належить задовольнити частково.

Решту апеляційних доводів обвинуваченого, в тому числі щодо незаконності визнання його винуватим, колегія суддів вважає передчасними, оскільки згідно ч. 1 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Водночас, суду першої інстанції під час нового судового розгляду, при наявності обґрунтованих підстав та з урахуванням доведеності вини за пред`явленим обвинуваченням, необхідно ретельно перевірити доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання, усі фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу ОСОБА_7 , а також належним чином встановити наявність чи відсутність обставин, передбачених ст.ст.66, 67 КК України, оскільки відомості кримінального провадження свідчать про те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності.

Поряд із цим, колегія суддів вважає, що належить залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки він раніше засуджувався за вчинення тяжких злочинів та за цим кримінальним провадженням обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах «Едуард Шабалін проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 16 жовтня 2014 року) та «Руслан Яковенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_7 , і з метою попередження ризиків його переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки він не може не усвідомлювати ймовірність визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, враховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в редакції змінених апеляційних доводів та вимог, задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 липня 2025 року включно.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: