Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1638/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої та її захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 27.02.2025р. до ЄРДР за №0000154 по обвинуваченню-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , українки, громадянина України, одруженої, з вищою освітою, швачка ТОВ «Новітекс», раніше не судима,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_7 04.12.2024р., в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ЇХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб тобто до 07 лютого 2025 року), здійснивши авторизацію та ідентифікацію клієнта AT КБ «ПриватБанк» в системі «Internet Banking Приват 24» (для фізичних осіб) використавши, з добровільної згоди, дані потерпілої ОСОБА_5 , неповідомляючи їй дійсних намірів, та користуючись банківською карткою імітовану AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 (рахунком НОМЕР_2 ), яка належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись єдиним корисливим умислом, направленим на таємне викрадення грошових коштів з неї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, умисно, о 21 годині 33 хвилин, з метою викрадення чужого майна, таємно, шляхом входу в інтернет - банкінг «Приват24» під особистими даними потерпілої ОСОБА_5 , неправомірно використовуючи відомий їй логін та пароль, без дозволу власниці, в порушення «Умов договору про надання банківських послуг» на підставі «Платіжної інструкції» (згідно Постанови Правління Національного Банку України від 29.07.2022 № 163) здійснила безготівковий переказ грошових коштів з рахунку AT КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , на банківську картку AT «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_7 , 04 грудня 2024 року з 21 години 33 хвилини по 23 годину 30 хвилин, на суму 3100 (три тисячі сто гривень), о 19 годині 37 хвилин 05 грудня 2024 року на суму 5000 (п`ять тисяч гривень) та о 14 годині 25 хвилин 19 грудня 2024 року на суму 10000 (десять тисяч гривень), в подальшому, заволодівши викраденими грошовими коштами у сумі 18100 (вісімнадцять тисяч сто) гривень ОСОБА_7 розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.

Зокрема, в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, підтвердила, що дійсно вона здійснила крадіжку коштів з картки потерпілої за обставин, вказаних прокурором в обвинувальному акті, дуже жалкує, що так сталося, просить суд суворо не карати. Також повністю визнала заявлений до неї потерпілою цивільний позов.

Потерпіла в судовому засіданні також підтвердила, що обвинувачена здійснила крадіжку коштів з її картки за обставин, вказаних прокурором в обвинувальному акті, а також подала до обвинуваченої цивільний позов, який обґрунтувала тим, що злочинними діями обвинуваченої їй завдана як матеріальна, так і моральна шкода, а відтак просить суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь майнову шкоду у загальному розмірі 21 812,31 грн., яка складається із суми викрадених коштів 18100 грн., 543 грн. комісії за перерахунок та 3169,31 грн. стягнених відсотків банком та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 5000 грн.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, обвинувачена винувата у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєний нею злочин.

Обвинувачена не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає її щире каяття, повне визнання своєї вини та пред`явлений до неї цивільний позов; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій - судом не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри та виду покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь та характер небезпечності вчиненого нею злочину, його тяжкість, дані, що характеризують особу підсудної, обставини, за яких були скоєний злочин і які пом`якшують або обтяжують їх відповідальність.

Призначаючи особі покарання, суд має дотриматися загальних засад, передбачених статтями 50,65 КК, та врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого (офіційно не працює, неодружений, раніше не судимий, на диспансерному обліку лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання).

Отже, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: згідно із ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судима, працююча- працює швачкою на ТОВ «НовіТекс», тобто займається суспільно-корисною працею, одружена- на утриманні має одну неповнолітню дитину. (а.п.57-63).

За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочинів обставинам їх скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд, з урахуванням позиції державного обвинувача та потерпілого, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе в умовах без ізоляції її від суспільства, а відтак приходить до переконання про призначення їй покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України із застосуванням іспитового строку за правилами, передбаченими ст.ст.75-76.

Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Потерпілою подано до суду цивільний позов, який мотивовано тим, що позивачу надано статус потерпілої в цьому кримінальному провадженні, відповідно до якого 04 грудня 2024 року, в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб тобто до 07 лютого 2025 року), ОСОБА_7 , здійснивши авторизацію та ідентифікацію клієнта AT КБ «ПриватБанк» в системі «Internet Banking Приват 24» (для фізичних осіб) використавши, з добровільної згоди, дані потерпілої ОСОБА_5 , неповідомляючи їй дійсних намірів, та користуючись банківською карткою імітовану AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (рахунком НОМЕР_2 ), яка належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись єдиним корисливим умислом, направленим на таємне викрадення грошових коштів з неї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, умисно, о 21 годині 33 хвилин, з метою викрадення чужого майна, таємно, шляхом входу в інтернет - банкінг «Приват24» під особистими даними потерпілої ОСОБА_5 , неправомірно використовуючи відомий їй логін та пароль, без дозволу власниці, в порушення «Умов договору про надання банківських послуг» на підставі «Платіжної інструкції» (згідно Постанови Правління Національного Банку України від 29.07.2022 № 163) здійснила безготівковий переказ фоТвихІ» рахунку AT КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , на банківську картку AT «Раиффаизен Банк Аваль» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_7 , 04 грудня 2024 року з 21 години 33 хвилини по 23 годину ЗО хвилин, на суму 3100 (три тисячі сто гривень) о 19 годині 37 хвилин 05 грудня 2024 року на суму 5000 (п`ять тисяч гривень) та о 14 годині 25 хвилин 19 грудня 2024 року на суму 10000 (десять тисяч гривень). В подальшому, заволодівши викраденими грошовими коштами у сумі 181UU (вісімнадцять тисяч сто) гривень ОСОБА_7 розпорядилася на власнии розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на 21812,31 (двадцять одна тисяча вісімсот дванадцять гривень, тридцять одну копійку), які складаються із 18100 гри основного збитку, 543 грн відсотків за перерахунок із картки потерпілої на картку обвинуваченої, які були стягнуті із потерпілої у момент переказу та 3169,31 грн нарахованих відсотків з 19.12.2024 по 19.05.2025 (у розрахунку 3,4 % на місяць), на підставі чого потерпіла просить суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь майнову шкоду у загальному розмірі 21812,31 грн., яка складається із суми викрадених коштів 18100 грн., 543 грн. комісії за перерахунок та 3169,31 грн. стягнених відсотків банком та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 5000грн.

Вирішуючи заявлений позов суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону Оскільки такого спеціального закону на даний час не приинято, то в силу вимог ч 1 ст 8 Цивільного кодексу України до даних правовідносин має застосовуватися аналогія закону. Адже згідно зазначеної норми якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), а відтак в даній ситуації при визначенні розміру шкоди мають застосовуватися положення ч. ч. 1, 2, 3 ст. 22 та ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Як вбачається із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Основною формою компенсації заподіяної ( матеріальної ) шкоди потерпілої особи є відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичаиних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. З ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно 4.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичніи ocoбi неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких зазнала потерпіла внаслідок протиправної поведінки відповідача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Протиправними діями відповідача моральному здоров`ю позивача спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Зокрема, це емоційний дискомфорт та переживання, внаслідок викрадення коштів потерпілої особи, необхідність її участі в слідчих діях та відвідувати судові засідання, шукати адвоката із системи БВПД, отримувати додаткові довідки з метою подання до центру БВПД, тощо.

Внаслідок протиправних дій відповідача понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які позивач могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту моїх порушених прав.

Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій Відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди дорівнює 5000 (п`ять тисяч) грн., яка на переконання суду, є мінімальною компенсацією за перенесені душевні страждання.

На підставі наведеного, враховуючи обставини справи, доводи викладені в обґрунтування розміру заподіяної шкоди, з урахуванням страждань, змушених змін у її житті та порушенням нормального способу життя, а також з урахуванням обставин, встановлених при розгляді кримінального провадження суд вважає заявлений цивільний позов підставним та належним чином обґрунтованим, який підлягає до повного задоволення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги наведені у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами ст. 61 Кримінального процесуального кодексу України цивільним позивачем у кримінальному провадженні зокрема є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченої не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.91,94,370,374,394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

В порядку ст.ст.75-76 КК України звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом річного іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на неї судом обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченої не застосовується.

Речові докази- скріншоти з мобільного телефону а також інформацію про рух коштів з АТ КБ «Приватбанк», які зберігається при матеріалах кримінального провадження- залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов задоволити повністю

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 майнову шкоду у загальному розмірі 21 812,31 грн., яка складається із суми викрадених коштів 18 100 грн., 543 грн. комісії за перерахунок та 3169,31 грн. стягнених відсотків банком та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 5000 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1