КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.05.2025 задоволено клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 12.07.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному розмір застави 2 000 000 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись з міста Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/22123/25 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4132/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено в межах строку досудового розслідування до 12.07.2025 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою із заставою на домашній арешт у певний період доби з носінням електронного засобу контролю, та покладенням інших обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України в межах строку досудового розслідування, або ж зменшити розмір застави до розміру, що є наближеним до мінімального з передбачених законом для тяжких злочинів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що підозра ОСОБА_6 не містить викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень із зазначенням усіх елементів, які утворюють склад злочину та обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та не підтверджується зібраними доказами.

У діях ОСОБА_11 відсутні умисел та мета щодо інкримінованих йому злочинів.

Усі висловлювання ОСОБА_6 не мають великої суспільної небезпеки, адже до жодних реальних наслідків вони не призвели. Таке спілкування відбувалось вдома в побуті.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази, зокрема висновки експертиз, протоколи НСРД є неналежними та недопустимими.

Наведені прокурором у клопотанні ризики є безпідставними, не обгрунтованими та не підтверджуються будь-якими доказами, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Твердження прокурора щодо постійних зв`язків ОСОБА_6 з представниками рф та можливість надання їм інформації щодо працівників СБУ є виключно припущенням сторони обвинувачення. Жодного конкретного доказу щодо підтримання зв`язків з рф до матеріалів клопотання не долучено.

Висновок про існування ризику переховування підозрюваного, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є лише припущеннями.

Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_11 переважну частину свого життя він працював в органах СБУ, обіймаючи у тому числі керівні посади, має ряд нагород.

Протягом 1997-2023 p.p., являючись кадровим офіцером СБУ, ОСОБА_11 постійно проходив спец перевірки, опитування із застосуванням поліграфу у тому числі при призначені на керівні посади.

ОСОБА_11 раніше не судимий, не притягувався до будь-якого виду відповідальності, є учасником АТО, пенсіонером органів СБУ, інвалідом 3 групи. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: офіційно одружений, має на утриманні малолітнього сина 2011 року народження. Дружина ОСОБА_12 є інвалідом 2 групи, потребує постійного лікування.

ОСОБА_11 утримається під вартою майже 11 місяців, що може мати надзвичайно руйнівні наслідки для його психологічного, соматичного та соціального здоров`я, оскільки він є інвалідом 3 групи з низкою хронічних захворювань.

Також апелянт посилалась на непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави та невідповідність її розміру матеріальному становищу підозрюваного.

Крім того, апелянт зазначала про порушення стороною обвинувачення строку, визначеного КПК України для звернення до суду з клопотанням щодо продовження строку тримання особи під вартою, а також визначення слідчим суддею строку дії продовженого запобіжного заходу для підозрюваного до 12.07.2025 поза межами строку досудового розслідування, який було визначено до 17.05.2025.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчиненого внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 05.07.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

17.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у виправдовуванні збройної агресії російської федерації проти України та запереченні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, в тому числі агресивної мети військового вторгнення рф на територію України, зокрема спрямованість проти суверенітету та політичної незалежності України, вчиненому службовою особою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.09.2024, із визначенням застави в розмірі 3302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 грн., та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора від 03.09.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 до трьох місяців, тобто до 17.10.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.09.2024 у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 17.10.2024, із визначенням застави в розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 542 000 грн., та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 16.01.2025, із визначенням застави в розмірі 1350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 087 800 грн, та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 продовжено до дев`яти місяців, тобто до 17.04.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.01.2025 у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 14.03.2025, із визначенням застави в розмірі 1350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 087 800 грн., та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 17.04.2025, із визначенням застави в розмірі 1350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 087 800 грн., та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.04.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000570 від 08.07.2024 продовжено до десяти місяців, тобто до 17.05.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.04.2025 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 17.05.2025, із визначенням застави в розмірі 1180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3573 040 грн., та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора від 23.04.2025 об`єднано в одному провадженні матеріали досудових розслідувань № 0000583 від 05.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та № 0000570 від 08.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України за номером раніше розпочатого кримінального провадження № 0000583 від 05.07.2023.

29.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої 17.07.2024 підозри у виправдовуванні збройної агресії російської федерації проти України та запереченні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, в тому числі агресивної мети військового вторгнення російської федерації на територію України, зокрема спрямованість проти суверенітету та політичної незалежності України, вчиненому службовою особою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 436-2 КК України, та про нову підозру у поширенні, а також публічному використанні символіки комуністичного тоталітарного режиму та державної символіки інших союзних республік з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 436-1 КК України.

У даному кримінальному провадженні 30.04.2025 відповідно до вимог ст. ст. 36, 40, 111, 112, 290 КПК України, на виконання доручення прокурора у кримінальному провадженні від 30.04.2025, повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000583 від 05.07.2023.

14.05.2025 старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 ,в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, із визначенням підозрюваному застави в розмірі 1180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 573 040 грн, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.05.2025 задоволено клопотання слідчого та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.07.2025 року, із визначенням застави у розмірі 2 000 000 грн.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись з міста Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування наведених у клопотанні ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Такого висновку слідчий суддя обґрунтовано дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на дані про особу ОСОБА_6 , характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та встановлено, що на час розгляду клопотання у кримінальному провадженні досудове розслідування завершено та стороною обвинувачення відкрито матеріали досудового розслідування, проте обставиною, яка перешкоджає закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді є виняткова складність кримінального провадження, та як наслідок великий обсяг матеріалів досудового розслідування, з якими необхідно ознайомити підозрюваних та їх захисників.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий і сімейний стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , аніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, дійшов висновку про можливість визначення підозрюваному застави у розмірі 2 000 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апелянта про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_6 умислу та мети вчинення інкримінованих йому злочинів, посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема висновків експертиз та протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянта на недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер, специфіку та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано визнав доведеним продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що саме такий розмір застави у сумі 2 000 000 гривень здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукатиме до їх виконання належним чином.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, переважну частину свого життя працював в органах СБУ, є учасником АТО, має ряд нагород, має міцні соціальні зв`язки: офіційно одружений, має на утриманні сина та дружину, яка є інвалідом 2 групи та потребує лікування, а також посилання на наявність у підозрюваного ряду хронічних захворювань та 3 групи інвалідності, не спростовують висновків слідчого судді про можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

В матеріалах справи відсутні відомості медичного характеру, які вказують на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою та неможливості отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Доводи апеляційної скарги захисника про визначення слідчим суддею строку дії продовженого запобіжного заходу для підозрюваного до 12.07.2025 поза межами строку досудового розслідування, який було визначено до 17.05.2025, не грунтуються на вимогах закону.

Як убачається із матеріалів судового провадження, 30.04.2025 підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику у порядку ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583, та матеріали кримінального провадження надано для ознайомлення.

При цьому, як убачається із положень ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Крім того, як повідомив прокурор під час апеляційного розгляду, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скеровано до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя для розгляду по суті і згідно наданої копії ухвали підготовчого судового засідання цього суду від 08.07.2025, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 05.09.2025 включно, із визначенням застави у розмірі 2 000 000 гривень, та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 05.07.2023 припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та питання про обґрунтованість, наявність підстав та доцільність тримання особи під вартою є предметом оцінки того суду, який розглядає кримінальне провадження по суті обвинувачення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді також не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3