Справа № 522/9183/25
Провадження № 1-кп/522/2536/25
ВИРОК

Іменем України

18 червня 2025 року

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 11.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рені Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання в місті Одесі,

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого статтею 186 ч.4 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2024 року близько о 18 години 35 хвилин, в умовах дії воєнного стану на території України, ОСОБА_3 перебував за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська, біля буд. 13.

Так, рухаючись по вулиці, він побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка тримала в руках належний їй мобільний телефон.

В цей же час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, а предметом свого злочинного посягання він обрав безпосередньо вищевказаний мобільний телефон, належний потерпілій ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного відкритого заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 відкрито, без погроз застосування насильства, підійшов в притул до ОСОБА_6 та, шляхом ривка, вихватив з рук належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 73 5G» на 256 Gb в корпусі сірого кольору.

В подальшому, ОСОБА_3 побіг з місця вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 18 998 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе визнав повністю та пояснив суду наступне. 28 грудня 2024 року ввечері він йшов містом, у нього не було грошей, хотів поїхати додому. Тому він наважився на злочин вихопив телефон із рук потерпілої ривком і втік. Телефон він продав. Він був у розпачі, оскільки померла мати. Пояснити, коли померла мати обвинувачений не зміг, не пам`ятає. У скоєні злочину кається, просив суворо не карати. Телефон потерпілій повернутий.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої просила проводити судовий розгляд за її відсутності. Була повідомлена належним чином.

Оскільки обвинувачений визнав себе винним у скоєнні вищезазначеного злочину, передбаченого статтею 186 ч.4 КК України, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, то суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ч. 3 статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що дійсно мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 .

Вказанні діяння ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення та вірно кваліфіковані за статтею 186 ч.4 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд має підстави зробити висновок, що ОСОБА_3 дійсно винний у вчинені вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого статтею 186 ч.4 КК України та підлягає кримінальній відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Згідно зі статтею 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований.

Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, суд вважає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 .

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог статті 72 ч.5 КК України, суд вважає необхідним в строк відбування покарання зарахувати строк знаходження ОСОБА_3 під вартою з 8 квітня 2025 року до набрання вироком чинності, із розрахунку день за день.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 73 5G» в корпусі сірого кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 суд вважає необхідним залишити їй в користування.

Речовий доказ ДВД-R диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - суд вважає необхідним зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 368, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 186 ч.4 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді 7(семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до набрання вироком чинності вважати продовженим і залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання з моменту набрання чинності. В строк відбування покарання зарахувати строк знаходження ОСОБА_3 під вартою з 8 квітня 2025 року до набрання вироком чинності, із розрахунку день за день - одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 73 5G» в корпусі сірого кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити їй в користування.

Речовий доказ ДВД-R диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського Апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1