Провадження № 1-в/947/153/25
УХВАЛА

16.05.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Одесі подання начальника Київського РВ філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 09.01.2020 року Київським районним судом м. Одеси за частиною 1 статті 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який згідно вироку суду зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Київського РВ Філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області на підставі ст.80 ч.1 КК України звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 .

Подання обґрунтовано тим, що вирок набрав законної сили 10.02.2020 року та 16.03.2021 року був отриманий до виконання до Київського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Відповідно до частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У зв`язку з тим, що засуджений не надав документа про сплату штрафу Київським РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області неодноразово були поданні до суду подання на підставі ч. З ст. 26 КВК України, але в їх задоволенні було відмовлено.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2024 року громадянина ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якого йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ч.З ст.71 КК України за сукупністю вироків невідбуте ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м.Одеси від 09.01.2020 року покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів, що складає 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21.01.2025 року ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково для проходження ним військової служби за контрактом.

На підставі ст.80 КК України ініціатор подання просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання щодо нього обвинувального вироку суду.

ОСОБА_4 завчасно повідомлений про судове засідання, до суду не прибув, клопотань не надав, а тому подання розглядається судом відповідно до ст. 539 КПК України без його участі.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, який вважав можливим задовольнити подання, суд приходить до висновку, що внесене подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.01.2020 року Київським районним судом м. Одеси за частиною 1 статті 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

Вирок набрав законної сили 10.02.2020 року.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.11.2021 року у задоволенні подання Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про вирішення питання про зміну невиплаченої суми штрафу покаранням, визначеному ч.5 ст.53 КК України відмовлено.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2024 року громадянина ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якого йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ч.З ст.71 КК України за сукупністю вироків невідбуте ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м.Одеси від 09.01.2020 року покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів, що складає 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21.01.2025 року ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково для проходження ним військової служби за контрактом.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Київського районного суду м. Одеси від 09.01.2020 року щодо ОСОБА_4 , факт ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що подання заступника начальника Київського РВ філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Київського РВ філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.01.2020 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

С уддя ОСОБА_1