Справа №: 398/3153/20
провадження №: 1-кп/398/56/25
УХВАЛА

Іменем України

"11" червня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого та його захисника у кримінальному провадженні, внесеному 02 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002295 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 2 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ

Після скасування Кропивницьким апеляційним судом ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002295 від 02 жовтня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, справу направлено до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на новий судовий розгляд.

09 червня 2021 року матеріали даної кримінальної справи надійшли до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області і згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями кримінальне провадження було розподілене судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_7 .

Ухвалою судді від 09 червня 2021 року справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_7 , відповідно до розпорядження керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 266-р від 08 вересня 2021 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено суддю ОСОБА_8 .

Ухвалою судді від 08 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2024 року № 262-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з припиненням повноважень судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 27 вересня 2024 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання.

11 листопада 2024 року за клопотанням обвинуваченого судом доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити захисника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Клопотання обгрунтовано тим, що 04 жовтня 2019 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, тобто до 04 грудня 2019 року. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відмовлено. Але слідчий ОСОБА_9 продовжував здійснювати досудове розслідування по даному кримінальному провадженню поза строком досудового розслідування, 29 липня 2020 року було вручено її підзахисному, який вже перебував у статусі підозрюваного, повідомлення про підозру та 17 вересня 2020 року до суду надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, що складений і затверджений поза строками досудового розслідування. З посиланням на висновки Верховного Суду у справах № 752/3218/20 та № 757/959/23 просила суд кримінальне провадження за № 0002295 відносно ОСОБА_5 закрити у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Надалі підготовче засідання у вказаному кримінальному провадженні неодноразово було відкладено у зв`язку із неявкою прокурора.

У підготовчому засіданні 14 травня 2025 року обвинувачений та його захисник підтримали клопотання про закриття кримінального провадження з підстав викладених у письмовій заяві. Крім того просили суд скасувати арешт, накладений в даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді, на автомобіль Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_10 .

Прокурор заперечив проти задоволення даного клопотання. Мотивує свою позицію тим, що 04 жовтня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який скасовано ухвалою Миколаївського апеляційного суду 31 жовтня 2019 року. Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні № 0002295 від 02.10.2019 року до 4 місяців. 04 грудня 2019 року за результатами розгляду клопотання слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, відповідно до якої в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відмовлено. У зв`язку з викладеним 09 грудня 2019 року в порядку ч. 9 ст. 295 КПК України сторону захисту повідомлено про завершення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні. 19 грудня 2019 року до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві надійшов повний текст ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року, відповідно до мотивувальної частини якої ОСОБА_11 не може вважатись підозрюваним в розумінні процесуального закону та не має такого статусу, що не перешкоджає проведенню подальшого досудового розслідування в строк, передбачений ст. 219 КПК України (тобто до дня повідомлення особі про підозру.). Так як по даному кримінальному провадженню виникла потреба проведення слідчих та інших процесуальних дій, постановою прокурора від 19 грудня 2019 року досудове розслідування відновлено. 29 липня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України. 04 вересня 2020 року у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який затверджено прокурором. Також вважає, що застосування п. 2 ч. 3 ст. 214 КПК України та закриття судом кримінального провадження неможливе, так як злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи. Щодо клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді на автомобіль, вважає його передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Потерпіла вирішення заявлених обвинуваченим та його захисником клопотань залишила на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотань, додані до них документи, а також письмові докази, долучені прокурором щодо заявленого захисником клопотання про закриття провадження у справі, суд дійшов наступного висновку.

Щодо клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до витягів з єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0002295 від 02 жовтня 2019 року та № 0000760 від 03 жовтня 2019 року, які 04 жовтня 2019 року постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України об`єднані в одне провадження під № 0002295.

04 жовтня 2019 року ОСОБА_5 оголошено слідчим повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. ОСОБА_5 відмовився отримувати повідомлення про підозру.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року була скасована ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2019 року, якою було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5

28 листопада 2019 року направлено клопотання слідчого до слідчого судді про продовження строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді від 04 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні даного клопотання. Ухвала мотивована тим, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року була скасована ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2019 року, якою було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 та відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, так як підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою. Тому слідчий суддя встановив, що в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 не може вважатися підозрюваним, у розумінні процесуального закону та не має такого статусу. Проте, визнання підозри необґрунтованою не перешкоджає подальшому проведенню досудового розслідування та строк досудового розслідування встановлюється вимогами ст. 219 КПК України (тобто, до дня повідомлення особі про підозру). Тому строк досудового розслідування відповідно до п.3 ч.1 ст. 219 КПК України не закінчився і відсутні підстави для його продовження.

Постановою прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_12 від 19 грудня 2019 року відновлено досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

29 липня 2020 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (у новій редакції).

31 серпня 2020 року прокурором повідомлено підозрюваного, захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , що досудове розслідування вказаного кримінального провадження завершено, зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту. Учасникам провадження надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

17 вересня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002295 від 02 жовтня 2019 року, відносно ОСОБА_5 надійшов до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Положеннями п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п.4 ч.3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України відноситься до тяжкого злочину з необережною формою вини. Наслідком вказаного кримінального правопорушення є смерть людини.

Суд критично оцінює висновок слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва викладений в ухвалі від 04 грудня 2019 року, так як предметом розгляду Миколаївським апеляційним судом в даному випадку було саме обрання певного запобіжного заходу, а не обґрунтованість чи необґрунтованість підозри, статус підозрюваного у обвинуваченого ОСОБА_5 виник з 04 жовтня 2019 року. Підозра від 04 жовтня 2019 року у встановленому законом порядку не оскаржена та не скасована. Визначення апеляційним судом вказаної підозри необґрунтованою покладено в мотивування прийнятого судом рішення щодо обмеження прав та свобод підозрюваного при обранні запобіжного заходу.

В той же час на переконання суду викладене у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» охоплює не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи.

При вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК суд виходить з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховує, з огляду на положення ст. 12 КК, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи.

Якщо з огляду на приписи ст. 12 КК та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Вказана позиція суду узгоджується із висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у справі № 932/8842/20 відповідно до постанови від 13 лютого 2023 року. Та не суперечить висновкам Верховного Суду у справах № 752/3218/20 та № 757/959/23, на які посилається захисник, оскільки не стосується тотожних правовідносин.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, проте з огляду на те, що додатковим об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою є життя та здоров`я особи і відповідно до ст. 12 КК України цей злочин віднесено до категорії тяжких, у контексті застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК зазначене кримінальне правопорушення охоплюється поняттям «тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи», суд дійшов висновку що у клопотанні обвинуваченого та його захисника щодо закриття даного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК Українислід відмовити.

Щодо клопотання обвинуваченого та його захисника про скасування арешту.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст.ст. 7, 9 КПК України однією із засад кримінального провадження є законність. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, пересування, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/7491/19 (провадження № 1-кс/487/8118/19) від 10 жовтня 2019 року, в межах кримінального провадження № 0002295 накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz S 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Суд зауважує, що реалізація права на звернення з клопотанням про скасування арешту майна обумовлюється тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження протягом його дії. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя визначив, що вилучене майно має доказове значення, оскільки може зберегти на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим є необхідність збереження речових доказів.

Як вбачається з пояснень прокурора, на даний час не відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки існує обґрунтована ймовірність додаткових експертиз у даному кримінальному провадженні, враховуючи всі обставини справи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства. При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи.

Водночас, на переконання суду, потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується та полягає в забезпеченні збереження речових доказів задля досягнення цілей судового розгляду, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та вини особи, яка його вчинила.

Судом встановлено, що обвинуваченим та його захисником не було доведено необґрунтованості накладення арешту на зазначене в клопотанні майно та на даний час не відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, який був застосований з метою збереження речових доказів.

Враховуючи, що автомобіль марки автомобіль марки «Mercedes Benz S 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як речовий доказ може містити на собі сліди та інформацію про скоєння злочину, які в своїй сукупності та разом з іншими доказами можуть бути використані у кримінальному провадженні як докази, які сприятимуть об`єктивному, повному і всебічному встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що підстави для скасування арешту відсутні, а захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосовано відповідно до вимог КПК України.

Керуючись ст. 314, 170, 174, 219 , 284, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , про закриття кримінального провадження, внесеного 02 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002295 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 2 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження №0002295 відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2019 року на автомобіль марки «Mercedes Benz S 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити.

У підготовчому засіданні оголосити перерву до 14 год.00 хв. 22 липня 2025 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1