Справа № 569/1197/25
УХВАЛА

17 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженці м. Рівне, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Водночас, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , всупереч вимогам переліченого та іншого законодавства України, тобто Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, переслідуючи корисливі мотиви і мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки, які полягають у впливі на суспільні відносини, що регулюють порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів з метою захисту здоров`я населення, усвідомлено вчинила протиправні дії спрямовані на особисте збагачення, шляхом незаконного придбання, зберігання та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини.

Досудовим розслідуванням установлено, що не пізніше 23.12.2024 у ОСОБА_5 , яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, а саме засуджена вироком Рівненського міського суду від 29.05.2023 до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 рік за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , який будучи засудженим та відбуваючи покарання, тимчасово утримувався в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор», що по вул. Дворецька, 116 у м. Рівне, виник злочинний умисел на придбання, зберігання, перевезення та збут психотропної речовини.

Реалізуючи свій злочинний умисел, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, у невстановлений день, час та місці ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_9 , з яким вона була раніше знайома, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи кристалічну психотропну речовину білого кольору, обіг якої обмежено метамфетамін, яку зберігала при собі, з метою подальшого збуту ОСОБА_9 шляхом передачі вказаній ним особі.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, 23.12.2024 близько 23 год. 42 хв. поблизу 4 під`їзду житлового будинку №44, що по вул. Київській у м. Рівне, діючи на прохання ОСОБА_9 , ОСОБА_5 прибула на автомобілі невстановленої марки і моделі та безоплатно збула ОСОБА_10 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, зіп-пакет із психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін у вигляді кристалічної речовини білого кольору, яку перевезла вказаним автомобілем, з метою подальшої передачі їх ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини у місце позбавлення волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, діючи за попередньою змовою з ув`язненим ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорівта контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), використанням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів вчинила злочин повторно за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що не пізніше 29.12.2024 у ОСОБА_5 , яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, а саме засуджена вироком Рівненського міського суду від 29.05.2023 до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 рікза вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , який будучи засудженим та відбуваючи покарання, тимчасово утримувався в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор», що по вул. Дворецька, 116 у м. Рівне, виник злочинний умисел на придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичних засобів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, у невстановлений день, час та місці ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_9 , з яким вона була раніше знайома, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи таблетки «Бупренорфін-гідрохлорид» в загальній кількості 10 штук, які містять в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який зберігала при собі з метою подальшого збуту ОСОБА_9 шляхом передачі вказаній ним особі.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, 29.12.2024 близько18 год. 39 хв. поблизу житлового будинку №44, що по вул. Київській у м. Рівне, діючи на прохання ОСОБА_9 , ОСОБА_5 прибула на автомобілі невстановленої марки і моделі та безоплатно збула ОСОБА_10 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, таблетки «Бупренорфін-гідрохлорид» в загальній кількості 10 штук, які містять в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який перевезла вказаним автомобілем, з метою передачі їх ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів у місце позбавлення волі, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, а також особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

13 червня 2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Рівне, громадянці України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима за ч. 2 ст. 309 КК України, обвинувачена за ч. 2 ст. 307 КК України,повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у своїх сукупності, іншими доказами в сукупності, які отримані у встановленому КПК України порядку, у тому числі й результати проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких, в разі визнання судом винуватою, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскація майна.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення,чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із викладеним, слід зауважити, що на сьогодні мають місце обставини, які вказують на наявність декількох ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_11 задля уникнення від кримінальної відповідальностіматиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вік ОСОБА_12 ,її соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.

У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (відшукані) і відповідно не дослідженні. Тому, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, підозрювана ОСОБА_5 матиме реальну можливість вчиняти дії, спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду;

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неефективним, оскільки не зможе запобігти тим ризикам, які існують у вказаному кримінальному провадженні, в підрозділах Головного управління Національної поліції в Рівненській області немає достатньої кількості електронних засобів контролю, а забезпечення контролю за поведінкою підозрюваних без таких засобів контролю є малоефективним (службова завантаженість поліції у зв`язку із введенням воєнного стану на території нашої держави, відсутність можливості цілодобового нагляду за особами), томунаявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3) незаконно впливати на свідкау цьому ж кримінальному провадженні на сьогодні досудове розслідування триває, до повідомлення ОСОБА_5 про підозру через потребу досудового розслідування, у переважній більшості проводились слідчі (розшукові), негласні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, відомості про факт та методи яких не підлягали розголошенню, а тому особи, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження (свідки) ще не допитані. У такому разі, застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить підозрюваному, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на зміну останніми показів у судовому засіданні, а також підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а саме місця зберігання речових доказів та документів, отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, можливо причетних до вчинення вказаних тяжких кримінальних правопорушень.

У вказаному кримінальному провадженні до проведення різноманітних слідчих (розшукових) та процесуальних дій залучались поняті, які в подальшому можуть бути допитані в якості свідків та будуть залучені експерти, на яких у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією підозрюваного від суспільства, ОСОБА_5 матиме протизаконний вплив, шляхом залякування, шантажу, підкупу, надання неправомірної вигоди за вчинення дій на свою користь.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрювана ОСОБА_5 ,перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та координувати їхні спільні дії щодо приховування слідів вчиненого кримінального правопорушення.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином оскільки підозрювана ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом продовження вищевказаної протиправної діяльності в силу наявності в останнього зв`язків із особами, які продовжують займатись вказаною протиправною діяльністю в силу своїх можливостей.

Вказане підтверджується, тим, що під час документування протиправної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 не повідомила працівників правоохоронного органу про протиправні дії останніх, що полягали у збуті наркотичних засобів та психотропних речовин, а також використовуваладля зв`язку з іншими підозрюваними месенджери «WhatsApp» «Telegram», тим самим намагаючись протидіяти правоохоронним органам.

5) зможе вчинити новий злочин- орган досудового розслідування та процесуальний керівник вважає, що у разі необрання стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остання,зможе вчинити новий злочин пов`язаний із зберіганням, збутом наркотичних та психотропних речовин.

Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, а саме засуджена вироком Рівненського міського суду від 29.05.2023 до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 рік за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також обвинувачується за ч. 2 ст. 307 КК України у іншому кримінальному провадженні, яке на даний час розглядається судом.

Вищеописані обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваній ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування, а також судового розгляду справи по суті обвинувачення. В тому числі, не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні.

Зважаючи на вказані обставини, наявні підстави для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та просили його задоволити.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваної, захисника, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

13 червня 2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Рівне, громадянці України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима за ч. 2 ст. 309 КК України, обвинувачена за ч. 2 ст. 307 КК України,повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що вона працездатна, раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, а саме засуджена вироком Рівненського міського суду від 29.05.2023 до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 рік за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також обвинувачується за ч. 2 ст. 307 КК України у іншому кримінальному провадженні, яке на даний час розглядається судом, розлучена, має 1 неповнолітню дитину яка проживає з її батьками, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також, існують достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідкау цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на зміну останніми показів у судовому засіданні, а також підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

А тому, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна., вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, де вона зареєстрована проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками, та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення; здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженці м. Рівне, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 19 липня 2025 року.

Утримувати ОСОБА_5 в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали до 19 липня 2025 року.

Одночасно визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, де вона зареєстрована проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками, та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення; здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 19 липня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайно му виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_14