Справа № 991/8255/25
Провадження № 1-кс/991/8334/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

20 серпня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка звернулася із скарго, ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні його скаргу в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

(1) Зміст поданої скарги

13.08.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена скарга.

З її змісту вбачається, що 5 серпня 2025 адвокат ОСОБА_5 звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) із заявою свого підзахисного ОСОБА_6 про вчинення конкретними особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 127, ч. 2, 3 ст. 255, ч. 2 ст. 344, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Того ж дня така заява була зареєстрована у НАБУ за вхідним № Ш-9067.

Зважаючи на обов`язок внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) не пізніше 24 годин після отримання заяви, останнім днем для внесення відомостей про кримінальні правопорушення було 06.08.2025.

Однак жодних дій, спрямованих на внесення відомостей, викладених в заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР, не вчинялося.

У зв`язку з викладеним, як зазначив адвокат, детективами НАБУ було вчинено протиправну бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

(2) Позиції учасників провадження

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи, зазначені у скарзі, та просив її задовольнити.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не прибув. Натомість, до суду надійшли пояснення представника НАБУ, в яких той зазначив, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 не встановлено достатніх підстав, які б свідчили про наявність ознак кримінальних правопорушень, підслідних детективам НАБУ.

Зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).

Чинний КПК закріплює таку процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

Крім цього, відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, а передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

У випадку, якщо зі змісту заяви про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ній, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі заяви не мають вноситися до ЄРДР.

Разом з тим, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (стаття 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

За приписами ч. 1 ст. 33-1 КПК Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК.

Адвокат просив внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 127, ч. 2, 3 ст. 255, ч. 2 ст. 344, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 384 КК України.

Так, злочин передбачений ч. 1 ст. 364 КК України у цьому випадку віднесений до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Водночас всі інші статті не входять до переліку кримінальних правопорушень, зазначених в ч. 1 ст. 33-1 КПК. У зв`язку з чим, відомості у скарзі за ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 127, ч. 2, 3 ст. 255, ч. 2 ст. 344, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 384 КК України слідчий суддя не має повноважень розглядати, не може встановлювати наявність або відсутність підстав для початку досудового розслідування за цими злочинами. Тому, в цій частині скарга не перевіряється.

Що ж стосується скарги в частині невнесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 364 КК України слідчий суддя доходить таких висновків.

Реалізуючи функцію судового контролю, слідчий суддя дослідив подані адвокатом матеріали.

Встановлено, що ГСУ ДБР здійснює досудове розслідування щодо ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (ред. Закону від 07.10.2014 № 1689-VII), ч. 2 ст. 111 та ч. 4 ст. 190 (ред. Закону від 22.11.2018 № 2617- VII) КК України.

14.11.2024 складено висновок комплексної судової психолого-лінгвістичної та військової експертизи, який, на думку заявника, став підставою його незаконного кримінального переслідування як народного депутата України. Він вважає цей висновок необґрунтованим, викривленим та сфальсифікованим, використаним як інструмент політичного тиску з метою дискредитації та усунення його від публічної діяльності.

Заявник стверджує про причетність до фабрикації провадження посадових осіб КНДІСЕ, ДБР, Офісу Президента України та Офісу Генерального прокурора.

Також він наголошував на незаконному втручанні слідчих у систему документообігу Печерського районного суду м. Києва, ініціюванні експертом змін до Інструкції про проведення експертиз з метою обмеження можливості сторони захисту замовляти приватні лінгвістичні експертизи, а також на самовільному привласненні ОСОБА_8 повноважень в.о. Генерального прокурора.

Крім того, на думку заявника, орган досудового розслідування здійснив незаконний обшук у його житлі без ухвали слідчого судді.

Не здійснюючи детального аналізу обставин, що зазначені у заяві про вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що у ній не наведено конкретних, відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення злочину, визначеного ч. 1 ст. 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб).

При цьому, істотною шкодою за вказаною статтею вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (п.3 примітки до ст. 364 КК України).

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи скаржника зводяться лише до припущень, власного тлумачення та оцінки норм законодавства. У заяві відсутні конкретні фактичні дані чи обставини, які б прямо чи опосередковано свідчили про вчинення кримінального правопорушення, з яким закон пов`язує обов`язок внесення відомостей до ЄРДР. Отож, наведені у скарзі доводи відображають виключно суб`єктивну оцінку заявника, що виключає наявність підстав для початку кримінального провадження та здійснення досудового розслідування.

Зважаючи на відсутність у заяві достатніх відомостей, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що у вказаній скарзі слід відмовити.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1