Провадження №: 1-кп/752/213/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 21 травня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився с. Западно-Мар`ївка Олександрівського району Донецької області, має вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_6 , будучи громадянином України, який у лютому-березні 2014 року обіймав посаду Голови громадської організації «Парламентский центр «Социальной пеерпективы», публічно закликав, а також розповсюджував матеріали із публічними закликами до вчинення умисних дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно з вимогами статей 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до статей 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Порядок проведення всеукраїнського референдуму регламентований Законом України «Про всеукраїнський референдум», зокрема положеннями ч. 4 ст. 14 цього Закону визначено, що виключно Верховна Рада України призначає ратифікаційний референдум щодо зміни меж території України.

Згідно з Указом Президента України № 261/2014 від 07 березня 2014 року «Про зупинення дії Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 6 березня 2014 року № 1702-6/14 «Про проведення загальнокримського референдуму» дія вищезазначеної Постанови зупинена як така, що не відповідає Конституції та законам України.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14 березня 2014 року Постанову Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 6 березня 2014 року № 1702-6/14 «Про проведення загальнокримського референдуму» визнано неконституційною. При цьому вказаним рішенням діяльність Комісії Автономної Республіки Крим із проведення загальнокримського референдуму, територіальних та дільничних комісій, створених для проведення цього референдуму припинена, а Раді міністрів Автономної Республіки Крим доручено припинити фінансування заходів щодо проведення референдуму, забезпечити знищення бюлетенів, агітаційних матеріалів.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-У1І визначено, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованою територією України та являється її невід`ємною частиною, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Так, ОСОБА_3 , будучи Головою громадської організації «Парламентский центр «Социальной песрпективы», був достовірно обізнаний із положеннями і вимогами норм законодавства України, а також розумів протиправність дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Разом з цим, 23 лютого 2014 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи положення і вимоги вищевказаних норм чинного законодавства та суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що в його звернені містяться заклики до здійснення дій, які спрямовані на порушення принципів єдності та цілісності України, тобто її територіального устрою, а також меж, що визначаються державним кордоном України, виступив в якості одного із організаторів та спікерів багатотисячного мітингу на центральній площі імені Нахімова у місті Севастополі, де публічно проголосив звернення, адресоване Президенту РФ ОСОБА_7 наступного змісту: «Дорогие севастопольцы, учитывая сложившуюся ситуацию, и то, с чем сегодня сталкивается Украина, 112 общественных организаций подготовили обращение к Президенту России ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Попрошу внимательно послушать. Уважаемый ОСОБА_7 , сложившаяся ситуация в Украине не может оставлять равнодушным ни одного гражданина страны. Происходящие события носят явно террористический характер. Прикрываясь мирными шествиями и евроинтеграционным процессом, неся при этом ледоруб в жилетке и биту с камнем в руках. Сегодня в Украине развязана гражданская война, где брат-славянин убивает брата-славянина. В угоду европейским и американским эмиссарам. Стихийные действия в Украине уже никем не контролируются, поэтому этот хаос не закончится. Находящиеся в упадническом состоянии Вооруженные силы, органы МВД, прокуратуры, СБУ не способны вернуть страну в конституционное поле развития. Граждане братской страны не имеют защиты от радикалов. Депутаты Верховного Совета Украины - это набитые кошельки, дающие советы с Лондона, Монако, Австрии, Швеции, которым давно наплевать на Украину и её граждан, не способные решать поставленные перед ними задачи в Парламенте, предавшие интересы своих избирателей. Конституционно избранные Президент Янукович не в состоянии обеспечить конституционные права граждан. И хотя сегодня Россия и Украина - два независимых государства, однако наши отцы и деды вместе защищали родную землю, и нам не престало её разбазаривать. Европа и Америка, понимая это, поступают по принципу «Разделяй и властвуй». Придя к власти вы, ОСОБА_7 , в своё время получили в руки страну, раздираемую на части национальными конфликтами, с воюющей раной, страну, раздираемую олигархами и чиновниками, страну, раздираемую религиозными конфликтами. Однако своими мудрыми и последовательными шагами вы смогли восстановить былую мощь и авторитет России, способны сегодня провести самую лучшую Олимпиаду в мире, поставить на место неуклюжих европейцев и заевшихся американцев. Сегодня в стране 45 миллионов смотрят на вас с надеждой в оказании помощи по восстановлению конституционного порядка, нормальному формированию законно избранного президента, органов государственной власти, защиты. Украина сегодня стоит на пороге Сирийского конфликта. Особое внимание просим обратить на Крым, где располагается Черноморский флот и склады с оружием. Вашей защиты ждут находящиеся в Крыму граждане России. Выходом из сложившейся ситуации считаем следующий алгоритм действий. Роспуск Верховного Совета Украины, введение чрезвычайного положения на всей территории Украины, введение миротворческого контингента под эгидой СНГ и ООН при патронате России. Усиление контингента военнослужащих в Крыму, всенародное принятие Конституции, выборы Президента, выборы Верховного Совета Украины, депутатов всех уровней, назначение Кабинета Министров».

Крім того, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що в його звернені містяться заклики до здійснення дій, які спрямовані на порушення принципів єдності та цілісності України, тобто її територіального устрою, розуміючи суспільно-політичну ситуацію на Сході та Півдні України, ОСОБА_3 , називаючи себе «Командиром Третьей Обороны Севастополя», записав і 9 травня 2014 року розмістив у Всесвітній комп`ютерній мережі Інтернет на сайті організації, яку він очолював «Третья Оборона Севастополя», а також на загальнодоступному відеохостингу «YouTube» звернення наступного змісту: «Дорогие братья и сёстры, славяне, в эти праздничные дни победы советского народа над фашисткими захватчиками и трудные дни для наших братьев на юго-востоке отряды ополчения обороны Севастополя и простые севастопольцы готовы оказать вам помощь в борьбе с неофашистами 21 века. Сегодня на нашу землю пришла беда - её топчет сапог неофашиста, шайка нелегитмных неофашистких тварей захватила власть и пытается поставить на колени юго-восток и всю Украину. Люди, проснитесь, мужчины, хватит сидеть дома, спрятав голову в песок. Берите всё, что может стрелять, резать, бить и уничтожать фашистов, под ними должна гореть земля в прямом и переносном смысле, жгите технику, колите шины, травите воду и еду, не давайте им спать ни днём, ни ночью, сбивайте авиацию, не допускайте прилётов ваши регионы нелигитимных самозванцев из Киева и их назначенцев. Необходимо объявить вне закона всех олигархов и депутатов, поддерживающих неофашистов. Всех их предприятия немедленно передать муниципальным образованиям и народу, у которого эти предприятия были украдены. Сообщаем тем, кто собирался ловить сепаратистов по всему миру: скоро представиться возможность с ними увидеться. Мы сами придём. Предупреждаем всех, кто сегодня отдаёт приказы воевать со своим народом, кто непосредственно стреляет в свой народ, кто жёг мирных людей в Одессе. Всех вас ждёт Гаагский трибунал, а перед этим вас ждет трибунал народа. ОСОБА_20, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 и другим не удастся спрятаться с помощью Чебурашки или европейских марионеток, их будут судить сами европейцы. А те, кто так рьяно исполняет приказы, будут приданы суду народа и пощады им не будет. По территории Украины бродят агенты ЦРУ и других зарубежных разведок, а возвратом занимаются представители России, т.к. эти самозванцы ни на что не способны. В Украине воют иностранные наёмники и снайперы из Польши. Учитывая сложившуюся ситуацию, Президенты России, Беларуси, Казахстана, Болгарии, Германии, Израиля должны немедленно оказать помощь своим братьям, отбросив всякие дипломатические приличия. Сколько еще надо жертв, чтобы это стало возможным. При первой необходимости отряды ополчения обороны Севастополя готовы прибыть на Юго-Восток. Мы отстояли Севастополь и Крым, отстоим Юго-Восток и всю Украину. Славяне своих на войне не бросают. Смерть неофашистам».

Усі перелічені дії, з урахуванням їх систематичності, загального змісту та мети, контексту подій, що відбувалися в Україні в період з січня до травня 2014 року, а також виходячи із ситуації, яка склалася в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, на Сході України свідчать про умисні дії ОСОБА_3 , які полягали у публічних закликах та розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення дій, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110 КК України, а саме публічні заклики та розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім того, наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя створено не передбачене законами України збройне формування - так звана «Самооборона Криму», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також озброєння вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Також, в зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього та порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, що полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки збройним силам Російської Федерації, придушення організованого опору «проукраїнське» налаштованого населення на окупованій території, депортації населення Автономної Республіки Крим, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, нападі на підприємства, установи, організації, громадян, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях півострову Крим та мало загальну координацію керівництва.

Вказане формування не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України, знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у місті Сімферополі, дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях півострову Крим та мало загальну координацію керівництва.

Так, з появою в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у вищезазначений час непередбаченого законом збройного формування, так звана «Самооборона Криму», громадянин України ОСОБА_3 , діючи умисно, вирішив вступити до нього. З цією метою, ознайомившись із встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, а також їх злочинними намірами та планами, спрямованими на вчинення вищезазначених дій, дав свою згоду на їх дотримання та виконання. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно вступив до не передбаченого законом України збройного формування «Самооборона Криму».

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , діючи умисно, разом із іншими не встановленими особами, у вищезазначений час у складі «Самооборони Криму» систематично виконував протиправні накази «ватажків» зазначеного незаконного збройного формування для здійснення при необхідності збройного опору Збройним Силам України та іншим листковим формуванням України. Зокрема, протягом березня 2014 року здійснював відповідно до розподіленої йому ролі, дії із облоги, з метою подальшого захоплення ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3.

Крім того, на реалізацію злочинних намірів, продовжуючи протиправну діяльність, у березні 2014 року, діючи умисно, у складі не передбаченого законами України збройного формування, так званого «Самооборона Криму», очолював незаконно створений Департамент безпеки при Координаційній раді Севастополя, вчиняючи дії, направлені на забезпечення діяльності не передбаченого законами України збройного формування, так званого Самооборона Криму».

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України, а саме участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики чи розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 КК України передбачено кримінальну відповідальність за створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. Просив призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, та за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Захисник заперечила проти доведеності винуватості ОСОБА_3 . Вказала на порушення процедури здійснення повідомлення ОСОБА_3 про підозру. Зібрані стороною обвинувачення та долучені до матеріалів кримінального провадження документи, на думку захисника, є недопустимими доказами, оскільки порушено процесуальний порядок їх отримання. Відсутні докази того, що на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, зображений саме ОСОБА_3 . Просила ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

4.Обставини здійснення всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального судового провадження (in absentia).

Розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) в порядку спеціального судового провадження, при цьому за участю захисника.

Відповідне рішення судом прийнято за клопотанням прокурора на підставі приписів ч. 5 ст. 139, ч. 3 ст. 323 КПК України у зв`язку з неприбуттям обвинуваченого, відносно якого здійснювалось спеціальне досудове розслідування, на виклики суду без поважної причини більш як два рази, та наявністю інформації що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується на території Автономної Республіки Крим, де відповідно до наявних у органу досудового розслідування даних зареєстрований і проживає.

Наявність у обвинуваченого вищої освіти, достатніх знань щоб усвідомлювати незаконний характер своїх дій, неодноразові публікації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на офіційному веб-сайті суду повідомлень про виклик до суду, дають суду підстави вважати, що обвинувачений знає або повинен знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження.

З 27 березня 2014 року АТ «Укрпошта» припинила приймання та пересилання до материкової частини України всіх видів поштових відправлень, адресованих на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим.

У зв`язку з обґрунтованою неможливістю надсилання судових викликів засобами поштового зв`язку на адресу проживання обвинуваченого та відсутністю іншої можливості викликати його для участі у кримінальному провадженні, на виконання приписів ч. 8 ст. 135, ст. 297-5, ч.3 ст. 323 КПК України повістки про виклик останнього неодноразово публікувалися в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті Урядовий кур`єр, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на офіційному веб-сайті суду. Також про дату, час і місце судових засідань щоразу повідомлявся захисник.

В силу приписів ч. 8 ст. 135, ст. 297-5, ч.3 ст. 323 КПК України з моменту відповідного опублікування повісток про виклик до суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з їх змістом.

Обвинувачений знав або повинен знати про розпочате відносно нього кримінальне провадження, а отже мав можливість реалізувати своє право на захист і доступ до правосуддя, при цьому таким правом не скористався.

5.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

протоколом огляду відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет від 15 травня 2018 року, відповідно до якого встановлено факт розміщення і розповсюдження в мережі інтернет звернень обвинуваченого від 23 лютого 2014 року на багатотисячному мітингу на центральній площі імені Нахімова у місті Севастополі, а також від 09 травня 2014 року на сайті організації «Третья Оборона Севастополя», яку очолював ОСОБА_3 , із закликами до вчинення дій, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

відеозаписами вказаних звернень ОСОБА_6 ;

протоколом огляд відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет від 15 травня 2018 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_3 17 лютого 2016 року брав участь у круглому столі в якості «начальника по безопасности Координационного совета самообороны Департамента внутренней политики Правительства г. Севастополя», де виступав з промовою на підтримку зміни меж території України;

відеозаписом промови ОСОБА_3 в якості учасника круглого столу;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 травня 2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_3 , як колишнього начальника ВМС, який був одним із лідерів «Самооборони Криму», координував дії само оборонців під час облоги штабу ВМС України у березні 2014 року у м. Севастополі;

протоколом огляду від 13 червня 2018 року наданого свідком ОСОБА_18 оптичного диска, відповідно до якого встановлено наявність фото та відеозаписів подій біля штабу ВМС України у м. Севастополі на АДРЕСА_3, які відбувалися у березні 2014 року;

протоколом огляду від 18 червня 2018 року наданого свідком ОСОБА_18 оптичного диска, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_3 був присутнім серед осіб так званої «Самооборони Криму», які брали участь в облозі та захопленні штабу ВМС України у м. Севастополі;

наявними на наданому свідком ОСОБА_18 оптичному диску фото та відеозаписами присутності ОСОБА_3 серед осіб так званої «Самооборони Криму», які брали участь в облозі та захопленні штабу ВМС України у м. Севастополі;

протоколом огляду відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет від 04 липня 2018 року, відповідно до якого встановлено, що в інтерв`ю на каналі «Первый Севастопольський» ОСОБА_3 розповідав про події лютого-березня 2014 року в Автономній Республіці Крим та в м. Севастополі (так звана «Русская весна»), про свою роль та участь у цих подіях;

відеозаписом інтерв`ю ОСОБА_3 на каналі «Первый Севастопольський»;

показаннями свідка ОСОБА_17 , котрий в судовому засіданні повідомив, що у 2014 році він разом з ОСОБА_3 служив у ВМС України, потім ОСОБА_3 звільнився та очолив спортклуб у м. Севастополі. На початку 2014 року, коли так звана «Самооборони Криму» стояла біля штабу ВМС України він бачив як ОСОБА_3 кілька разів приїжджав до штабу, спілкувався з учасниками так званої «Самооборони Криму», давав їх вказівки;

показаннями свідка ОСОБА_19 , котрий в судовому засіданні повідомив, що під час анексії Автономної Республіки Крим він проходив військову службу на посаді офіцера військової частини НОМЕР_1 , яка розташовувалась на АДРЕСА_2 . Бачив ОСОБА_3 серед людей у військовій формі, котрі оточили приміщення військової частини та виносили документи. Дії вказаних людей були організовані, ОСОБА_3 віддавав їм вказівки.

Дослідивши вказані докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у публічних закликах та розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення дій, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 260 КК України відповідно.

Підстав вважати зібрані під час досудового розслідування та дослідженні в судовому засіданні докази сторони обвинувачення недопустимими у суду немає.

Доводи захисника про порушення процедури здійснення повідомлення ОСОБА_3 про підозру є необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку з обґрунтованою неможливістю безпосереднього вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , котрий перебуває на тимчасового окупованій території, публікація відповідного повідомлення про підозру від 18 травня 2018 року здійснювалась на сайті на офіційному веб-сайті Національної поліції Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, а повістки про виклик ОСОБА_3 в якості підозрюваного публікувалась в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, що свідчить про те, що обвинувачений знав або повинен знати про розпочате відносно нього кримінальне провадження.

Факт того, що на долучених до матеріалів справи фото і відеозаписах зображений саме ОСОБА_3 підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 травня 2018 року, а також наданими в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_19 .

Зібрані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

6.Мотиви зміни обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

7.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

8.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є відповідно нетяжким та тяжким злочинами, наслідки їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, має вищу освіту, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Крім того, суд враховує що обвинувачений продовжив проживати на тимчасово окупованій території України, на неодноразові виклики для участі у кримінальному провадженні не з`явився.

З огляду на вищевказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

9.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстави для обрання відносно обвинуваченого, який перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Даних про застосування у кримінальному провадженні заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема у виді арешту майна, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 94, 135, 139, 297-1, 297-5, 323, 368, 370, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України, та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Речові докази: диски з фото та відеозаписами обставин вчинення кримінальних правопорушень залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1