Справа № 953/7463/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000742 від 23.06.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Комишуваха, Попаснянського району, Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2025 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується 26.07.2025.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (ч.3 ст. 315 КПК України).

В обґрунтування поданого клопотання, вимоги якого були підтримані в судовому засіданні, прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки ризики наведені прокурором не доведені.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату та час проведення підготовчого судового засідання повідомлений шляхом направлення СМС повідомлення, про що в матеріалах справи міститься довідка. Заяв та клопотань про відкладення підготовчого судового засідання та позиції з приводу продовження міри запобіжного заходу потерпілим заявлено не було.

Вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.06.2025 було продовжено застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування, тобто до 26.07.2025.

Визначено ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн.

Положеннями п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 по цьому кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Окрім того, ОСОБА_5 обвинувачується також у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

При цьому необхідно відзначити, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд зауважує.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Водночас, у справі судовий розгляд не розпочатий, суд покази від свідків не отримував. Вказані обставини формують у судді переконання щодо наявності ризику впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Отже, суд вважає доведеним існування ризиків передбачених п.1, п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховатися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 5 ст. 177 КПК України на теперішній час не доведений, обвинувачений раніше не судимий.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; 2) відсутність соціально-сталих зв`язків, оскільки не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей; 3) відсутність постійного місця роботи; 4) майновий стан обвинуваченого, який не має законних джерел отримання заробітку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому продовжує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, передбачений КПК України.

Разом з тим, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, його віку, встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 суму застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, при цьому поклавши на обвинуваченого обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 315, 316, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 21 вересня 2025 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області - до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

-прибувати до суду, на першу вимогу;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинуваченого до суду.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів, з моменту проголошення, а особі яка перебуває під вартою з моменту вручення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1