Справа № 303/5682/25
Провадження № 1-кс/303/1092/25
У Х В А Л А

25 липня 2025 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурорів Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

слідчого СВ Мукачівського РУП

ГУНП в Закарпатській області

ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

законного представника

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9

психолога ОСОБА_10

перекладача ОСОБА_11

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево, клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_6 , «погоджене» прокурором Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою без визначення застави, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, громадянина України, українця, не одруженого, із неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, який перебуває під пробаційним наглядом, на підставі вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2024 року за ч. 4 ст.185 КК України,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000857, внесеному до ЄРДР 23.07.2025 року.

у с т а н о в и в:

Слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старший лейтенант поліції, ОСОБА_6 , 24 липня 2025 року, звернулася до слідчого судді в порядку ст.183 КПК України з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000857, внесеному до ЄРДР 23.07.2025 року.

23 липня 2025 року о 10:45 год. неповнолітнього ОСОБА_7 було затримано на підставі ст.208 КПК України.

Повідомлення про підозру неповнолітньому ОСОБА_7 вручено 24.07.2025 року.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з доданими до нього матеріалами, слідчим вручена неповнолітньому ОСОБА_7 24 липня 2025 року, що стверджується його підписом та підписом захисника, законного представника та перекладача.

Дане клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183,184 КПК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 23 липня 2025 року, близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходячись в центральній частині м. Мукачево, що на пл. Кирили та Мефодія, біля пам`ятника Свято Мартину, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, шляхом вільного доступу, ввійшовши у довіру потерпілій ОСОБА_15 , пообіцяли провести її до таксі, яке знаходиться на автобусній станції м. Мукачеві. Надалі, ОСОБА_7 , діючи попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 провели ОСОБА_15 на вул. Київську, що в м. Мукачеві, під транспортний міст, де ОСОБА_14 , шляхом ривку вирвав від потерпілої чорну сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень. Надалі ОСОБА_7 шляхом ривка зірвав з лівої руки потерпілої смарт годинник марки «Ксіомі» з силіконовим ремінцем сірого кольору. В цей час ОСОБА_12 , знімає з правої руки потерпілої перстень жовтого кольору, а ОСОБА_13 знімає з потерпілої сережки жовтого кольору

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 умисно, в всупереч волі власника ОСОБА_15 , здійснили протиправне відкрите викрадення чужого майна, вартість якого згідно показів потерпілої становить 5 000 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, 23 липня 2025 року, близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , знаходячись в центральній частині м. Мукачево, що на пл. Кирили та Мефодія, біля пам`ятника Свято Мартину, діючи умисно, з метою вступити в статеві зносини з потерпілою ОСОБА_15 , без її згоди, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ввійшовши у довіру потерпілій ОСОБА_15 , пообіцяли провести її до таксі, яке знаходиться на автобусній станції м. Мукачеві. Надалі, ОСОБА_7 , діючи попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 провели ОСОБА_15 на вул. Київську, що в м. Мукачеві, під транспортний міст, де долаючи опір потерпілої, застосовуючи до неї фізичне насильство, повалили потерпілу на землю та всупереч волі зірвав з неї одяг ОСОБА_7 вчинив з нею природний статевий акт, надалі ОСОБА_12 всупереч волі потерпілої ОСОБА_15 вчинив з нею природний статевий акт. Надалі, ОСОБА_13 всупереч волі потерпілої ОСОБА_15 вчинив з нею природний статевий акт. Надалі, ОСОБА_14 всупереч волі потерпілої ОСОБА_15 вчинив з нею природний статевий акт.

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) вчинено групою осіб.

23.07.2025о 10:45 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України.

24.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, а такожч.3 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинено групою осіб.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 без номеру, українця, громадянина України, не працюючого, із неповною середньо освітою, не одруженого, раніше судимого, оскільки в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів які підтверджують вину останнього.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність у обрані відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.3 ст.152 КК України; ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкції статей яких з передбачають покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі від семи до десяти років, ч.3 ст.152 КК України - позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років. Таким чином тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях (злочинах), у вчиненні яких він підозрюється, є достатньою та спів розмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; підозрюваний ОСОБА_7 не має постійного місця роботи або навчання, веде антисоціальний бродяжний спосіб життя.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 . Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може само організуватися для здійснення належного самоконтролю.

Неможливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово не покидати місце свого постійного проживання, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного та зменшити наявність вищевказаних ризиків і перешкодити їх реалізації. Тим паче, що ні постійного місця проживання, ні міцних соціальних зав`язків підозрюваний не має.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слід враховувати можливу реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 оскільки вчинені злочини здатні викликати особливий суспільний резонанс, а тому перебування підозрюваного під вартою є виправданим та слугує інтересам громади у демократичному суспільстві.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа № 511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Частиною 4 ст. 183 КПК України вичерпно перераховано підстави за яких слідчий суддя при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не застосовувати до підозрюваного заставу.

Враховуючи, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відноситься до визначеною статтею категорії, а саме щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому орган досудового розслідування вважає, що при обранні вказаного запобіжного заходу суд має всі підстави не визначити розмір застави.

Враховуючи вищевикладене орган досудового слідства не в змозі запобігти вищенаведеним ризикам при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів.».

В судовому засіданні прокурори та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі, з наведених у ньому підстав та просили обрати відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

При цьому сторона обвинувачення (слідчий та прокурори) зазначають, що оголошена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами. У вчиненні даних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, громадянин України, українець, не одружений, із неповною середньою освітою, не працюючий, раніше судимий, який перебуває під пробаційним наглядом, на підставі вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2024 року за ч. 4 ст.185 КК України. Враховуючи той факт, що неповнолітньому ОСОБА_7 вчинив два злочини: тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та особливо тяжкий злочини, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, вчинив вказані злочини будучи засуджений та перебуваючи на пробаціному нагляді, не працює, веде антисоціальний бродяжний спосіб життя, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків, які викликають довіру суду не встановлено, тому обрати відносно останнього запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої порука, та домашнього арешту, не надається можливим. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочини, які йому інкримінуються є тяжким та особливо тяжким, відповідно, та передбачають покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі від семи до десяти років, ч.3 ст.152 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років. Відтак, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані йому злочини для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України. Крім того, раніше у інших кримінальних провадженнях ОСОБА_7 вдавався до ухилення від суду, через що перебував у державному розшуку; ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України існує через те, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_7 з потерпілою, на яких може вчинити тиск, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення. З метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків та очевидців вчинених злочинів, відомості про яких та їхні показання він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел; ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується віктимною поведінкою підозрюваного, а також тим, що ОСОБА_7 , будучи судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, 23.07.2025 вдався до скоєння одразу двох злочинів у групі з іншими особами у спосіб, який передбачає особливу зухвалість до суспільних норм та моралі, та відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого. Таким чином, підставою застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) та наявність вищевказаних ризиків.

Слідчим додано до матеріалів клопотання копію витягу з ЄРДР за №0000857 від 23.07.2025 року; копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.07.2025 року, копію протоколу допиту потерпілої від 23.07.2025 року, копію протоколу проведення слідчого експерименту від 23.07.2025 року, копію протоколу огляду місця події від 23.07.2025 року, копію протоколу затримання неповнолітнього ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину від 23.07.2025 року, копію вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2024 року про засудження ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, копію повідомлення про підозру від 24.07.2025 року, характерезуючі дані на особу підозрюваного.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_7 за участю законного представника, через перекладача, у судовому засіданні питав коли його відпустять додому, та повідомив, що розуміє у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просив застосувати до його підзахисного ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки його підзахисний визнає свою вину та не має наміру ухилятися від слідства та суду.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, заслухавши думку прокурора, позицію підозрюваного через перекладача та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Надані докази, пояснення прокурора, захисників, законного представника, беручи до уваги особистість ОСОБА_7 , слідчий суддя погоджується з тим, що на даній стадії досудового розслідування наявні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Бо, як свідчать надані матеріали кримінального провадження, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування/ суду, оскільки наразі триває воєнний стан, а отже ускладнений контроль за особами, щодо яких здійснюється досудове розслідування, ураховуючи те, що підозрюваний є неповнолітнім та може виїхати за межі території України. Крім того, суд погоджується із наявність ризику впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних, бо останні знайомі між собою, а ОСОБА_7 відомі місця проживання таких осіб.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В судовому засіданні слідчий та прокурори довели наявність обґрунтованої підозри неповнолітньому ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.4 ст.186 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; ч.3 ст.152 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років; та достатніх підстав вважати, що існують ризики: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, вчинити нові злочини.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (злочину) та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.

Слід урахувати, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Тож, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути і достатніми, з часом, аби виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Це вказує, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий - доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. При цьому, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами, які мають відповідати вимогам статей 84, 94 КПК України.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суду слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчим та прокурором у клопотанні і судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітнім ОСОБА_7 тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що вказує на його нестійкі моральні переконання, не має постійного доходу, раніше судимий: який перебуває під пробаційним наглядом, на підставі вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2024 року за ч. 4 ст.185 КК України, а тому існує ризик, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші злочини, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, також в судовому засіданні не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

При цьому суд урахував положення ст. 492 КПК України, зокрема, що в цьому кримінальному провадженні є дійсно виняткові обставини, які дозволяють застосувати до неповнолітнього такий запобіжний захід як тримання під вартою, саме з метою усунення встановлених ризиків, а також забезпечення виконання обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, а отже і забезпечено досягнення завдань кримінального провадження.

Оскільки неповнолітній ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, які відповідно до ст.12 КК України визначено, як: тяжкий та особливо тяжкий злочини, слідчий суддя, у відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України не вважає за можливе визначити підозрюваній розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 309, 369-372, 492 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_6 , «погоджене» прокурором Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою без визначення застави, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000857, внесеному до ЄРДР 23.07.2025 року задоволити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів, тобто з 23.07.2025 року (з моменту його затримання) по 20 вересня 2025 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17