УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/2394/25

Провадження 1-кп/712/575/25

26 червня 2025 м.Черкаси

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю:

за участі прокурора ОСОБА_3

представника ювенальної перевенції

сектору превенції Черкаського районного управління поліції

ГУ Національна поліція ОСОБА_4

представника служби у справах дітей

Черкаської міської ради ОСОБА_5

психолога ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_11

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Безбородьки Золотоніського району Черкаської області, громадянка України, учениця 8 класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 м. Черкаси, інвалідом не є, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.126, ч.4 ст. 186 КК України ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_11 , 23.01.2025, близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи неподалік будинку № 23 по вул. Вернигори в м. Черкаси, на ґрунті раптово виниклої неприязні до малолітньої ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи їх настання, із застосуванням фізичної сили, з метою спричинення фізичного болю, нанесла один удар долонею правої руки в область грудної клітки потерпілої, після чого, переслідуючи останню, нанесла ще близько п`яти ударів правою ногою в область литкових м`язів обох ніг ОСОБА_12 , завдавши їй фізичного болю, однак не спричинивши тілесних ушкоджень.

У подальшому ОСОБА_11 , 23.01.2025, близько 15 години 40 хвилин, перебуваючи у під`їзді № 4 будинку АДРЕСА_3 , за раптово виниклим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наказала ОСОБА_12 віддати належні їй грошові кошти, після чого відкрито, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, заволоділа грошовими коштами потерпілої у розмірі 35 (тридцяти п`яти) гривень, чим спричинила останній матеріальні збитки на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_11 вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнала, за ч. 4 ст. 186 КК України не визнала, суду показала, що 23.01.2025 повинна була зустрітися з подругою ОСОБА_13 . Вона зі своїми друзями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 прийшли на зустріч. Вероніка на зустріч прийшла не одна, а зі своєю подругою ОСОБА_16 . Вона сказала ОСОБА_17 , що вони домовлялися вдвох гуляти. У них почався конфлікт з ОСОБА_16 , причиною конфлікту стали недоречні слова ОСОБА_16 . Тому вона її штовхнула, а потім поставила на коліна, щоб вона вибачилась. Все це знімала на свій телефон. Вона робила зауваження ОСОБА_16 щодо її зовнішності. Раніше з ОСОБА_16 вони знайомі не були. ОСОБА_18 пішов по кофту, яку хотів їй подарувати, а вона, ОСОБА_19 та ОСОБА_16 пішли до під`їзду. Там вона знову поставила ОСОБА_16 на коліна, що б та вибачилась. Грошей у ОСОБА_16 вона не забирала. До ОСОБА_16 вона відчувала ненависть.

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_11 її вина у вчиненні у вчиненні суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.1 ст. 126 КК, ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується допитаним в судовому засіданні свідком:

-свідок ОСОБА_20 суду показала, що 23.01.2025 її дочка ОСОБА_21 прийшла зі школи, пообідала, біля 15год. вийшла з дому і пішла до подруги. Десь о 15-55год. був дзвінок домофона, донька повернулась до дому. Вона здивувалася, що дуже швидко ОСОБА_16 повернулася. Дочка була в сльозах пояснила, що коли вони з подругою ОСОБА_17 прогулювалися зустріли компанію з двох хлопців і дівчини, раніше вона їх не знала. Подружка ОСОБА_16 , віталася з дівчиною і називала її ОСОБА_22 , вони були раніше знайомі. ОСОБА_23 почала її штовхати змусила стати на коліна, говорити на камеру якісь вибачення. Гроші забрала. ОСОБА_23 погрожувала, що б нікому не розповідала. Вона давала доньці перед уроками 40грн. Коли ОСОБА_16 повернулася додому сказала, що у неї забрали 35грн. Донька казала, що хлопців не знає, а дівчину звати ОСОБА_22 , у неї синє волосся. Медичний огляд доньці проводили на наступний день. Мати дівчини яка побила ОСОБА_16 та сама дівчина на зв`язок з нею не виходили. ОСОБА_16 знаходиться в важкому психологічному стані

Крім того, її вина підтверджується письмовими, відео- та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення,

згідно якого ОСОБА_7 суду показала, що 23.01.2025 дівчина на ім`я ОСОБА_24 принижувала честь та гідність її онуки ОСОБА_12 (т.1 а.м.к.п.3);

-протоколом огляду від 23.04.2025 та фототаблицями до нього, згідно якого оглянута ділянка місцевості навпроти магазину «Карпати» по вул. Хоменка 18 в м. Черкаси. На ділянці знаходиться громадянка ОСОБА_9 , яка добровільно видає мобільний телефон своєї доньки ОСОБА_11 , на якому маються записи конфлікту з дівчиною, яка стоїть на колінах (т.1 а.м.к.п. 4-8);

- відеозаписом допиту свідка ОСОБА_25 , оглянутим в судовому засіданні, на якому остання повідомила про події 23.01.2025, за адресою будинок АДРЕСА_4 , за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_26 , а саме: вона зателефонувала ОСОБА_16 і запропонувала погуляти. Коли вони прогулювалися, зустріли ОСОБА_27 , вона привіталися з нею. Потім почала ображати ОСОБА_16 , сказала: «Що це за чучело з тобою?» Потім спитала хто заплітав коси: «Мама?», на відповідь ОСОБА_16 вона її вдарила в груди. ОСОБА_16 почала плакалати і вони пішли до неї додому. ОСОБА_22 догнала ОСОБА_16 і вдарила по нозі. Коли вона з ОСОБА_16 піднімалися по сходах, ОСОБА_22 догнала їх , поставила ОСОБА_16 на коліна і сказала вибачатися. ОСОБА_16 вибачилася. Потім ОСОБА_22 позвала ОСОБА_16 в під`їзд, а вона осталася на дворі. Коли ОСОБА_16 вийшла то сказала, що в неї забрали 35грн. і знову поставили на коліна. ОСОБА_16 дуже хороша людина, гарно навчається. (т.1.а.м.к.п. 15);

-відеозаписом з показами потерпілої ОСОБА_28 та прослуханим в судовому засіданні, яка показала, що 23.01.2025 о 15.30 біля школи « Берегиня» вона з подругою ОСОБА_29 пішли прогулятися. Коли йшли зустріли знайому ОСОБА_30 і двох хлопців. Остання почала її ображати, вона їй відповіла і тоді ОСОБА_22 вдарила її лодонею по грудній клітині. Вона побігла додому, ОСОБА_22 наздогнала її, сказала стати на коліна і вибачитися, знімала це на відео, потім відпустила. Вона почала йти до дому і ОСОБА_22 знову наздогнала її, завела в під`їзд, забрала всі гроші 35грн., знову поставила на коліна і сказала вибачитися, знімала на відео. Погрожувала в разі якщо вона розповість батькам. Один з хлопців також знімав на відео, а інший світив ліхтариком (т.16 а.м.к.п. 16);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2025, згідно якого ОСОБА_12 впізнає зображену на фото № 2 ( ОСОБА_11 ) дівчину, котра 23.01.2025 по АДРЕСА_4 завдала їй побоїв, після чого, через деякий час, відкрито заволоділа її грошовими коштами у розмірі 35грн. (т.1 а.м.к.п. 17-22);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.01.2025 та фототаблицями до нього, згідно яких потерпіла ОСОБА_12 розповіла та продемонструвала події 23.01.2025 по відношенні до неї (т.1 а.м.к.п. 23-30);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.01.2025, згідно якого ОСОБА_7 вказала, що 23.01.2025 ОСОБА_11 завдала побоїв її онуці ОСОБА_12 (т.1 а.м.к.п.31);

- відеозаписом допиту ОСОБА_14 від 14.02.2025, прослуханим в судовому засіданні, який показав, що 23.01.2025 після 15-00год. вийшов з дому і пішов віддати кофту ОСОБА_31 (своїй колишній подрузі), це був подарунок їй на день народження. Коли йшов на зустріч з ОСОБА_32 то зустрів, ОСОБА_33 , це його знайомий і ОСОБА_34 з мамою, вони проводили останніх додому, мимо зупинки «Автобусний парк». Далі вже втрьох ОСОБА_22 , ОСОБА_19 і він пішли до його будинку, бо йому стало погано, і вони мали його там чекати, бо домовлялися, що підуть у пекарню «Bakery». Лєра і ОСОБА_19 відстали, а він пішов вперед. Коли йшов крізь музику чув крики дівчини і образливі слова, там поруч був майданчик і школа, то подумав, що це звуки звідти. Коли вже виходив з квартири то почув плач і вибачення, побачив, що з під`їзду вибігає дівчина з колосками (кісками) і біжить до дівчини, яка стояла на дворі. Потім вибігла ОСОБА_22 і ОСОБА_19 . Лєра підійшла до дівчат, одну назвала ОСОБА_17 , і погрожувала їм. Далі ОСОБА_22 і ОСОБА_19 показували йому відео зі своїх телефонів на якому була дівчина з колосками (кісками), вона стояла на колінах, плакала і вибачалась. Він запитав у ОСОБА_35 навіщо вона так зробила, на що остання сказала, що дівчина з відео її образила, і це її карма. ОСОБА_22 сказала, що забрала гроші у ОСОБА_16 , суму не зазначала, вони пішли в «Bakery», ОСОБА_22 купляла там сосиску в тісті ( т.1 а.м.к.п 32);

- відеозаписом допиту ОСОБА_15 від 15.02.2025, оглянутим в судовому засіданні, згідно яких останній показав, що 23.01.2025 він був у школі, йому стало зле, і після четвертого уроку його відпустили додому, він йшов через школу № 23. Побачив біля будинку де живе ОСОБА_36 , самого ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , вони раніше спілкувалися, і ще двох дівчат, одна була в рожевій куртці, а інша в чорній. Лєра ставила на коліна дівчину у рожевій куртці, вона за щось вибачалася. Чув як ОСОБА_22 питала у тої дівчини чи є гроші. ОСОБА_23 у рожевій куртці висипала Лєрі монети, які дістала зі своєї сумки «Бананка». Потім ОСОБА_22 , ОСОБА_18 і дівчина у куртці пішли у під`їзд, він побачив як вони намагалися знову поставити ту дівчину на коліна, але далі він не побачив, бо ОСОБА_18 закрив під`їзд із середини. Дівчина у чорній куртці весь час стояла біля школи №23, а ОСОБА_18 весь час був біля ОСОБА_35 . Коли вже проходив біля під`їзду чув кроки, наче хтось біг(т.1 а.м.к.п. 33);

-протоколом проведення та відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні, слідчого експерименту від 19.02.2025, згідно якого ОСОБА_25 вказала на місце де вони разом із ОСОБА_39 зустріли її знайому ОСОБА_17 та ще двох хлопців. Продемонструвала удар, котрий її знайома ОСОБА_17 нанесла ОСОБА_40 , а саме удар долонею правої руки в область грудної клітини. Як ОСОБА_17 змусила стати на коліна ОСОБА_16 , та місце в якому ОСОБА_17 відкрито заволоділа грошовими коштами ОСОБА_12 , а також змусила ставати на коліна та просити вибачення (т.1 а.м.к.п. 34-41);

-протоколом огляду предметів від 21.02.2025, згідно якого оглянуто зміст мобільного телефону «MOTOROLLA» (т.1 а.м.к.п. 42-26);

-висновком експерта № 02-01/65 від 24.01.2025, згідно якого при судово-медичному огляді ОСОБА_12 , зовнішніх ознак тілесних ушкоджень - не виявлено. Виставлений в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» діагноз: «забій грудної клітини», не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому, згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу МОЗ України від 1ДЖЛ995р. №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості і тілесних ушкоджень, до уваги не приймається (т.1 а.м.к.п. 14-16);

Законний представник та захисник потерпілої просили клопотання задоволити.

Законний представник та захисник ОСОБА_11 просили задоволити частково клопотання. Вказали, що вважають ОСОБА_11 невинуватою у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані органами досудового слідства у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України - умисне завдання побоїв; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд заслухавши всіх учасників процесу дійшов наступних висновків.

Підстав не довіряти зібраним на досудовому слідстві та перевірених під час судового розгляду доказам, у суду не має, оскільки вони є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, ретельно вивчивши всі матеріали клопотання дійшов висновку, що всі покази, які надані у судовому засіданні та досліджені на відеозаписах є послідовними, з яких вбачається, що саме ОСОБА_11 наносила удари ОСОБА_12 та заволоділа її грошовими коштами.

Аналізуючи покази, допитаної в ході судового слідства ОСОБА_11 , свідка, досліджених письмових доказів, що надані сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку проте, що мали місце суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 126, ч.4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину, виповнилось шістнадцять років.

Згідно вимог ч. 2 ст. 22 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, які досягли чотирнадцятирічного віку.

Під час досудового розслідування встановлено, що малолітня ОСОБА_11 , вчинила суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 186 КК України, вперше, у дванадцятирічному віці, раніше не судима.

Беручи до уваги те, що відповідно до вимог ст. 498 КПК України ОСОБА_11 , не досягла віку, з якого може наставати відповідальність за ч. 1 ст. 126 КК України 16 років, та ч. 4 ст. 186 КК України 14 років, тобто ОСОБА_11 , не являється суб`єктом указаних кримінальних правопорушень, стосовно останньої необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Частиною 1 ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки.

Застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), яке є

одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути

зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його

дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб),

інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому

осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові

наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної

поведінки чи вчинення нового злочину.

Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо

поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід

розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час

доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди

органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи

роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку

продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності

хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних

засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_11 в частині невизнання вини у скоєнні суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки вони спростовуться показами малолітньої потерпілої та малолітнього свідка ОСОБА_14 , які прослухані в судовому засіданні.

Дії малолітньої ОСОБА_11 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_11 вчинила суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, свою вину у скоєному визнала частково, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до малолітньої можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки малолітньої.

Отже, клопотання про застосування до малолітньої ОСОБА_11 примусових заходів виховного характеру обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, тому підлягає задоволенню.

Обставинами у розумінні ст.66 КК України суд визнає вчинення суспільно небезпечного діяння малолітньою.

Обставинами у розумінні ст.67 КК України суд визнає вчинення суспільно небезпечного діяння щодо малолітньої.

Крім того, встановлено, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025, накладено арешт на мобільний телефон «Motorolla» моделі moto e 13 (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою оператора «Київстар» з номером: НОМЕР_3 , а тому його необхідно скасувати згідно ст. 174 КПК України.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 36, 497 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити.

Застосувати до малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Безбородьки Золотоніського району Черкаської області, громадянка України, учениця 8 класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10, інвалідом не є, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 126, ч. 4 ст. 186 КК України примусові заходи виховного характеру у виді:

- застереження: роз`яснення малолітній наслідків її дій, оголошенні осуду за ці дії та попередженні про суворіші наслідки в разі продовження протиправної поведінки чи вчинення нового злочину;

- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітньої, а саме: перебувати поза межам місця постійного проживання АДРЕСА_2 , з 22-00год. до 06-00год.

Всі виховні заходи застосувати до 26 червня 2026року.

Арешт, накладний ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025, на мобільний телефон «Motorolla» моделі moto e 13 (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою оператора «Київстар» з номером: НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

мобільний телефон «Motorolla» моделі moto e 13 (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою оператора «Київстар» з номером: НОМЕР_3 , котрий упаковано до сейф-пакету PSP 1330151 передано в кімнату зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області передати за належністю;

На ухвалу може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня її проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1