Березівський районний суд Одеської області
05.06.2025
Справа № 494/729/22
Провадження № 1-кс/494/282/25
У Х В А Л А
в с т а н о в и в
Так, 06.07.2007 між АТ «Ощадбанк» та ФОП ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 29. За умовами вказаного кредитного договору ФОП ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 500 000.00 грн. В забезпечення виконання зобов`язання між АТ «Ощадбанк» та ФОП « ОСОБА_5 » укладено договір застави електронавантажувачів.
Однак, ФОП ОСОБА_5 свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, кошти в рахунок погашення заборгованості не сплачував, заставне майно приховував, його втратив, чим спричинив майнову шкоду АТ «Ощадбанк».
В ході проведення виконавчих дій заставлене майно за боржником не виявлено, а у діях ФОП ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 ККУ та ст. 388 ККУ у зв`язку із чим, АТ «Ощадбанк» звернулось до Березівського РВП ГУНП в Одеській області з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Представник АТ «Державний ощадний банк» у судове засідання з`явився, надав пояснення на підтримку поданої скарги.
Представник сектору дізнання в судове засідання з`явився, надав в розпорядження суду матеріали кримінального провадження.
Представник Березівського окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Проаналізувавши доводи скарги та постанову начальника сектору дізнання про закриття кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку про повторну неповноту досудового розслідування та передчасний висновок начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчий зобов`язаний встановити наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ст. 356 КК України в діях особи та прийняти мотивоване процесуальне рішення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
З оглянутих в судовому засіданні слідчим суддею матеріалів кримінального провадження, вбачається, що після ухвали слідчого судді від 28.11.2024 року про скасування постанови начальника сектору дізнання від 23.08.2024 року, жодні слідчі дії начальником сектору дізнання не були проведені, а була винесена лише постанова про закриття кримінального провадження від 15.04.2025 року, таким чином начальник сектору дізнання втретє проігнорував вимоги ухвал слідчого судді та вказівки прокурора Березівської окружної прокуратури.
Представник скаржника в судовому засіданні зазначила, що начальник сектору дізнання звертався 04.03.2025 року до АТ «Державний ощадний банк України» стосовно надання інформації по кримінальному провадженні, представником скаржника було скеровано в розпорядження сектору дізнання всю затребувану інформацію, однак в матеріалах кримінального провадженні відсутні і запити, і відповіді на них.
Відтак, незважаючи на скасування 28.11.2024 року слідчим суддею постанови начальника сектору дізнання про закриття кримінального провадження від 23.08.2024 року, начальник сектору дізнання повторно не проведено жодних необхідних слідчих та процесуальних дій, які б дозволяли прийняти вмотивоване рішення у справі.
Начальнику сектору дізнання слід вжити процесуальних заходів до усунення вказаних недоліків, і в залежності від встановлених в процесі проведення досудового розслідування обставин, прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Стаття 284 КПК України передбачає підстави закриття кримінального провадження, в т.ч. у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
В пункті 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Постанова вказаним вимогам не відповідає, відтак, слід привести її у відповідність до вимог закону та встановлених обставин.

Таким чином, слід прийти висновку, що начальником сектору дізнання не було дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення, при проведенні досудового розслідування та при закритті кримінального провадження.

Слідчий суддя в межах своїх повноважень, може розглянути скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування та відповідно до ч.2ст.307 КПК України, за результатами розгляду якої, винести одну із ухвал, про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що начальником сектору дізнання повторно передчасно зроблено висновок про закриття кримінального провадження, оскільки всупереч вимогам, передбачених ст.ст. 2, 9 КПК України, не забезпечено повного, об`єктивного, неупередженого розслідування кримінального провадження і дослідження викладених у заяві скаржника фактів та обставин, зокрема, не проведено всіх слідчих дій, передбачених главою 20 КПК України, а тому скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області від 15.04.2025 року про закриття кримінального провадження №0000069 від 06 травня 2022 року.

Зобов`язати начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження №0000069 від 06 травня 2022 року провести досудове розслідування кримінального провадження з дотриманням вимог ст.9 КПК України за результатами якого прийняти відповідне рішення передбачене ст.283 КПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 05.06.2025 року о 10 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1