Справа № 397/370/25
н/п : 1-кп/397/122/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого- судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Комсомольськ Полтавської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , раніше судима, у вчиненні кримінального правопорушення внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.01.2025 № 0000001, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

До початку судового засідання прокурор надав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також не визначати альтернативний захід у виді застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив продовжити обвинуваченій запобіжний захід - тримання під вартою з підстав викладених у клопотанні.

Обвинувачена та її захисник заперечували щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник просив змінити запобіжний захід обвинуваченій на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів (браслету).

03.01.2025 року ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляд тримання під вартою строком на 60 календарних днів до 01.03.2025.

25.02.2025 ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області продовжено підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.04.2025.

27.03.2025 ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області продовжено обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.05.2025.

14.05.2025 ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області продовжено обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.07.2025.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні, відповідно до положень чинного КПК України, полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.

Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує частина третя статті 331.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дейнеко проти України», не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою, що визнано порушенням пункт 3 статті 5 Конвенції.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26.06.1991 по справі «Латальє проти Франції», п. 51 «Попереднє затримання не має передувати покаранню у виді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У своїй судовій практиці, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Суд вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з положень ст.ст. 177,178,183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи приходить до висновку, що обраний обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе задоволити клопотання захисту та змінити на інший, альтернативний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу (браслету), який забезпечить виконання обов`язків обвинуваченою, належну процесуальну поведінку, підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченій на даний час зменшилися, при цьому, суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій, особи обвинуваченої.

Судом враховується, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, про те, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою, не може бути самостійною підставою для подальшого продовження запобіжного заходу та обґрунтування можливого переховування від суду.

Крім того, суд зазначає, що в судовому засіданні досліджені всі письмові докази, допитано свідків, допитано обвинувачену, суд вважає, що відсутні ризики впливу на учасників процесу, тому не має подальшої необхідності тримати обвинувачену під вартою.

Ризику вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень, які прокурор обґрунтовує тим, що вона не має постійного заробітку, а отже схильна до вчинення злочинів проти власності (крадіжка, шахрайство, тощо), при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено.

Тривалість тримання ОСОБА_5 під вартою (з 01.01.2025 р.) не може обґрунтовуватися прокурором одним лише переховуванням від суду, незаконним впливанням на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які до того ж вже допитані судом, вчиненням інших кримінальних правопорушень, оскільки цього вже не достатньо.

У той же час, жодних об`єктивних даних чи доказів на підтвердження існування ризиків, що визначені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України прокурором у судовому засіданні не наведено.

Європейський суд з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справі «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року визначив, що тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Суд бере до уваги, що 07.05.2025 року ухвалою суду за клопотанням сторони захисту призначено судово-психологічну експертизу, проти якої не заперечувала і сторона обвинувачення, щодо емоційного стану ОСОБА_5 при вчиненні кримінального правопорушення. Ухвала направлена на виконання експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 29.05.2025 року до суду від вказаного відділення надійшов лист про те, що усі експертизи, які надходять на виконання виконуються в порядку черговості. Враховуючи завантаженість, строк виконання експертизи буде складати більше як 90 діб, можливе виконання експертизи буде в першому півріччі 2026 року.

Суд враховуючи зазначені обставини вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу, оскільки не має підстав вважати, що перебуваючи на волі вона буде незаконно впливати на учасників процесу або переховуватись від суду приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу буде достатнім для запобігання ризикам.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Відповідно до ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 177-178,181,194,195,331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 01.01.2025 стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю (браслету) - задовольнити .

Змінити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю (браслету) за адресою: АДРЕСА_1 , на строк не більше двох місяців, тобто до 30.08.2025 включно.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_5 негайно з під варти в залі суду.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкуванняі з свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинувачену при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Копію ухвали направити сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Олександрівка) відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області для виконання.

Копію ухвали направити прокурору Олександрівського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області для контролю за виконанням.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 392 КПК України, не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 20 серпня 2025 року в 11.00 год.

Повний текст ухвали складено 07 липня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1