Справа № 185/5653/25
Провадження 1-вп/185/37/25
У Х В А Л А

26 травня 2025 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0000354 від 01.03.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0000354 від 01.03.2014.

Даним клопотанням прокурор просить відновити втрачені матеріали кримінального провадження, а саме: витяг (електронну картку) з інформаційної підсистеми «Єдиний облік» ІКС ІПНП від 01.03.2014 про надходження рапорту слідчого стосовно факту незаконного збуту наркотичної речовини невідомою особою ОСОБА_4 .

У клопотанні прокурор зазначає, що кримінальне провадження № 0000354 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2014 за фактом незаконного збуту невстановленою особою 15.02.2014 на території міста Первомайськ Луганської області речовини, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи (0,391 г у перерахунку на суху речовину) та прекурсор ангідрид оцтової кислоти (2,0 мл, маса 2,16 г), за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

Матеріали провадження зберігалися у приміщенні Первомайського МВ ГУМВС України в Луганській області та, за твердженням прокурора, були знищені внаслідок бойових дій після введення антитерористичної операції Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014. Місто Первомайськ (натепер Сокологірськ Алчевського району Луганської області) є тимчасово окупованим з 07.04.2014, що унеможливлює перевірку факту знищення матеріалів.

Прокурором збережено витяг з ЄРДР від 01.03.2014 та витяг (електронну картку) з інформаційної підсистеми «Єдиний облік» ІКС ІПНП від 01.03.2014, які знаходяться за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 5а, каб. № 1. До клопотання додано витяг з ЄРДР на 2 аркушах та матеріали, що обґрунтовують необхідність відновлення зазначеного документа.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього документи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 615-1 КПК України, введеної Законом України від 14.04.2022 № 2201-IX, який набрав чинності 01.05.2022 (у чинній редакції), відновленню підлягають, зокрема, втрачені матеріали кримінального провадження, яке не завершилося направленням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності до суду.

Із змісту розділів 1, 3 пояснювальної записки до проекту Закону «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану» випливає, що необхідність прийняття проекту закону зумовлювалася з огляду на потреби правозастосовної практики у додатковій регламентації питання забезпечення умов відновлення втрачених матеріалів досудового розслідування в умовах введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного, надзвичайного стану тощо. При цьому проектом закріплювалися умови відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного, надзвичайного стану, а також регламентуються гарантії відшкодування втрачених речей і документів в умовах введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного, надзвичайного стану.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан, який продовжено, зокрема, Указом від 15.04.2025 № 235/2025 до 05:30 07.08.2025.

Таким чином, об`єктивні обставини, передбачені диспозицією ст. 615-1 КПК України, мають стосуватися подій, що відбулися після 24.02.2022. Натомість, за твердженням прокурора, матеріали кримінального провадження № 0000354 ймовірно втрачено внаслідок бойових дій у 2014 році, пов`язаних із проведенням антитерористичної операції, що розпочалася відповідно до Указу Президента України № 405/2014 від 14.04.2014.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України здійснив офіційне тлумачення положень

ст. 58 Конституції України та норм Кримінального кодексу України (справа

про зворотну дію кримінального закону в часі), які усувають караність діяння або пом`якшують покарання в Рішенні № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року (справа № 1- 3/2000). У своєму Рішенні КСУ вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст. 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст. 7). В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

У даному випадку застосування ст. 615-1 КПК України до відновлення матеріалів, втрачених у 2014 році, не стосується пом`якшення чи скасування відповідальності особи, а спрямоване на відновлення процесуальних документів для продовження розслідування.

Таким чином, надання ст. 615-1 КПК України зворотної дії в часі суперечить ст. 58 Конституції України та рішенню КСУ.

Системне тлумачення ч.1 ст. 615-1 КПК України потрібно здійснювати у нерозривному зв`язку із частиною 6 вказаної статті, якою законодавець прямо пов`язує втрату речей або документів через об`єктивні обставини, що виникли в умовах воєнного стану.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, щодо важливості значенні процедури відновлення матеріалів у справах, у яких заявники перебувають у стані невизначеності щодо своєї справи, оскільки держава-відповідач не врегулювала питання, як мали діяти органи державної влади, якщо відновлення матеріалів справи було неможливим, та процесуального статусу осіб у таких справах («Хлєбік проти України» від 25.07. 2017 (заява № 2945/16) та «Куроченко та Золотухін проти України» від 11.02.2021 (заяви № 20936/16 та № 53257/16).

Клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, а саме: витягу (електронну картку) з інформаційної підсистеми «Єдиний облік» ІКС ІПНП від 01.03.2014 про надходження рапорту слідчого стосовно факту незаконного збуту наркотичної речовини невідомою особою ОСОБА_4 не може вважатисть заявою sui generis у зв`язку з винятковою ситуацією в Луганській області, яка не може розглядатися виключно відповідно до чинних положень про відновлення матеріалів, з огляду на чітко визначену законодавством процедуру для врегулювання такої ситуації.

Слідчий суддя враховує правову позицію Верховного Суду, який у свої постанові від 22.06.2023 (справа № 221/4554/19) зазначив наступне: «Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 531 КПК за недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження і роз`яснює учасникам судового провадження право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Процедура вирішення питання про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження передбачена розділом VIІ КПК, при цьому КПК не встановлює права на апеляційне оскарження судового рішення, ухваленого за результатами розгляду заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, та надає особі право на повторне звернення із заявою за наявності для цього необхідних документів.

Водночас зі змісту ухвали суду, на яку була подана апеляційна скарга, вбачається, що, розглянувши клопотання в межах своєї компетенції, дотримавшись процедури розгляду заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження суддя у резолютивній частині постановила відмовити, замість «закрити розгляд заяви».

Разом з тим, посилаючись на те, що у резолютивній частині ухвали місцевого суду зазначено про відмову у задоволенні клопотання прокурора про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження, а не закриття розгляду заяви про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження, як це передбачено у ч. 3 ст. 531 КПК, прокурор не зазначає, яким чином наведене істотно вплинуло на реалізацію процесуальних прав прокурора, з огляду на те, що не залежно від формулювання змісту резолютивної частини, вбачається, що суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання прокурора, а відповідно до положень ч. 3 ст. 531 КПК сторона обвинувачення не позбавлена можливості повторно звернутися із заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження за наявності необхідних документів.

За приписами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії, з огляду на зазначені положення судом апеляційної інстанції обґрунтовано прийнято рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

З урахуванням зазначеного твердження прокурора про обмеження судом апеляційної інстанції прав сторони обвинувачення на оскаржувана судових рішень за результатами розгляду заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження є безпідставними, оскільки апеляційне оскарження такого рішення нормами КПК не передбачено.

Така позиція Суду в цілому узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року (справа № 646/3986/19, провадження № 51-3335 кмо 20).

Водночас, висновок щодо застосування норм права, на який посилається прокурор і який наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року зводиться до того, що суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за рішенням судді належить керуватися загальними приписами кримінального провадження, визначеними ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 7, п. 17 ч. 1 ст. 7, ст. 24 КПК, лише у тому разі, якщо суддя прийняв оскаржуване рішення, яке не передбачено КПК та яке не узгоджується з його повноваженнями, у решті ж випадків апеляційний суд повинен керуватися положеннями ч. 4 ст. 399 КПК.»

Відтак, оскільки прокурор не навів доказів, які б підтверджували втрату матеріалів кримінального провадження саме в умовах воєнного стану, введеного у 2022 році.

Натомість у клопотанні йдеться про знищення матеріалів у 2014 році внаслідок бойових дій, пов`язаних із АТО, що підтверджується посиланням на тимчасову окупацію м. Сокологірськ (колишній Первомайськ) з 07.04.2014. Таким чином, підстави для застосування ст. 615-1 КПК України відсутні, що не позбавляє даного учасника судового провадження права на повторне звернення з таким клопотанням за наявності необхідних документів, про що суд роз`яснює учасникам судового провадження на виконання вимог процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 58 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 110, 531, 615-1, 372, 399, 392 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити розгляд клопотання прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0000354 від 01.03.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1