ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8409/25
провадження № 1-кс/753/1178/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2025 р.Дарницький районний суд міста Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , подане у кримінальному провадженні, внесене 26 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001671, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов, Луганської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 259 КК України-

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 26 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001671, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 28 квітня 2025 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні яке внесено 26 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001671, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 квітня 2025 року орієнтовно о 18 год. 10 хв., перебуваючи неподалік будівлі за адресою: м. Київ, пр-т. Бажана, буд. 1-К, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раптовим умислом на здійснення завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, тобто вчинення дій, які загрожують загибеллю людини чи іншими тяжкими наслідками, шляхом поширення неправдивих відомостей, що створюють обстановку загального страху, використовуючи свій власний мобільний телефон марки «NOKIA» моделі «ТА-1010», серійний номер: НОМЕР_1 , в якому знаходилася сім-карта з абонентським номером НОМЕР_2 , орієнтовно о 18 год. 10 хв. здійснив виклик на спеціальну гарячу лінію «102» та повідомив оператору, що 26.04.2025 року збирається підірвати шляхопровід (міст), який знаходиться у місті Києві по пр-ту. Григоренка біля станції Київського метрополітену «Позняки».

Поряд з цим ОСОБА_5 точно і достовірно знав, що поширена ним інформація є неправдивою і розумів, що такі повідомлення порушують громадську безпеку, а також усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання шкоди громадській безпеці.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 мав намір дестабілізувати та порушити нормальний ритм життя населення міста Києва.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України. Просив врахувати, що вчинив злочин (повідомлення про замінування) в умовах введеного в Україні воєнного стану, напруженої обстановки у суспільстві на реакції на подібні повідомлення правоохоронних органів. Вирішення питання застосування застави залишив на розсуд суду.

Підозрюваний по суті скоєного діяння зазначив, що він приїхав на об`єкт, щоб працювати, але його роботодавці звинуватили його в тому, що він вкрав робочий інструмент, якого він не крав, також у нього виник конфлікт з роботодавцем щодо оплати ого праці, оскільки його ніхто не слухав, він вирішив привернути увагу роботодавців та зателефонувати у поліцію й сказав, що терористи (його роботодавці) хочуть замінувати шляхопровід. Просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначив, що з 2018 року він за межі Києва не виїжджав, переховуватись не буде, має проблеми зі здоров`ям, хворіє на гепатит С, хоче встигнути зібрати довідки, а також знайти людей, які можуть стати його поручителями.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що вказані прокурором ризики є необґрунтованими, просив суд врахувати причини дзвінка підозрюваного до поліції та повідомлення про замінування. Вказав, що підозрюваний проживає у хостелі в м. Києві вже тривалий час, переховуватись не має наміру, він хворіє та потребує лікування. Просив застосувати до підозрюваного домашній арешт у певний період доби, бо йому треба працювати.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 26 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001671, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 КК.

26 квітня 2025 року у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України

27 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, передбаченого частиною першою статті 259 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допитів свідків;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.04.2025;

- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Крім того, підозрюваний не заперечував того, що саме він подзвонив працівникам поліції та повідомив про намір якихось осіб замінувати шляхопровід.

Отже, слідчий суддя вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого частиною першою статті 259 КК України. При цьому, злочин, передбачений частиною першою статті 259 КК України відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини першої статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Водночас, виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення підозрюваного в судовому засіданні, а також особистість ОСОБА_5 , його роль у вчиненні кримінального правопорушення, мотиви, його відношення до вчиненого, відсутність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Він повністю усвідомлював свої дії та те, що вони є незаконними. Крім того, санкція злочину, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Поруч з тим, слідчий суддя враховує, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях. При цьому слідчий суддя враховує, що місцем народження та місцем реєстрації підозрюваного є м. Стаханов Луганської області, що наразі є тимчасово окупованою територією.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, враховуючи мотиви та спосіб вчинення інкримінованого йому у цьому кримінальному провадженні кримінального правопорушення.

Варто додати, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно із частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать, що прокурор довів обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - тримання під вартою (пункти 1, 5 частини першої статті 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, як встановлено і неможливість застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. А отже, стосовно підозрюваного підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час судового засідання не встановлено обставин можливості застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки враховуючи особистість підозрюваного, фактичне місце його проживання (хостел), кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, спосіб його вчинення, такий запобіжний захід на цей час не буде дієвим.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 26 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001671, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 259 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на шістдесят днів - підлягає задоволенню.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (частини третя статті 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 КПК України).

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи зазначене, з огляду на майновий стан підозрюваного, враховуючи позицію прокурора та адвоката, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, зважаючи на приписи пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України, слідчий суддя визначає підозрюваному заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий суддя бере до уваги надані захисником у судовому засіданні та зазначені вище дані про особу підозрюваного, але зваживши на усі обставини справи, вважає на цьому етапі досудового розслідування ці дані є такими, що не переважують встановлені у судовому засіданні ризики того, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстави, які унеможливлюють перебування підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції за станом здоров`я, слідчим суддею не встановлено.

При цьому, слідчим суддею також перевірено, що підозрюваному 27 квітня 2025 року було відповідно до вимог статей 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 259 КК України, що свідчить про відсутність порушень прав підозрюваного, а також перевірено, що підозрюваного затримали в порядку статей 206-209 КПК України, а під час розгляду клопотання не було встановлено можливих застосувань незаконних засобів чи впливу при затриманні, або в процесі доставки до слідчого судді.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2025 року до 18:39 год.

Визначити ОСОБА_5 , 1973 року народження заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 грн.

В разі внесення застави застоводавцем (підозрюваним, або іншою фізичною чи юридичною особою) негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити до 24 червня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 05 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1