Справа № 991/8522/25
Провадження № 1-кс/991/8602/25
УХВАЛА

про тимчасовий доступ до речей і документів

26 серпня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046.

(1) Зміст поданого клопотання

20.08.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшло зазначене клопотання.

Захисник указує, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) розслідується кримінальне провадження № 0000046 від 31.01.2025. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_6 , протягом 2013-2014 років компаніями ОСОБА_7 на територію України під приводом подальшого транзиту в інші країни ввезено нафтопродукти, які в дійсності реалізовувались в межах держави без сплати належних податків, зборів і платежів.

У 2014 році за цими фактами слідчими підрозділами ІНФОРМАЦІЯ_1 розпочато кримінальні провадження, у межах яких накладено арешт на нафтопродукти як речові докази для забезпечення в майбутньому виконання вироку в частині конфіскації майна та відшкодування державі збитків. У ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які розуміли, що нафтопродукти будуть звернуті в дохід держави, виник спільний умисел щодо заволодіння ними, замаскувавши це під передачу речових доказів для реалізації підконтрольному державному підприємству їх продаж за заниженою ціною підконтрольному приватному суб`єкту господарювання та виведення коштів, отриманих державним підприємством як часткова оплата, на рахунки інших підконтрольних приватних суб`єктів господарювання.

З 06.03.2014 по 30.09.2014 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою вчинення особливо тяжкого злочину - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, створили злочинну організацію, до якої увійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також інші не встановлені на даний час особи, керували нею та брали участь у ній.

Злочинна організація на чолі з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 встановила контроль над ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі - ДП), у тому числі шляхом призначення на керівні посади в ДП членів злочинної організації. На роль покупця нафтопродуктів ОСОБА_8 підібрано підконтрольне йому ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а для виводу коштів, отриманих ДП як часткова оплата за реалізовані нафтопродукти, підшукано ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

ОСОБА_13 , діючи від імені ДП, уклав з іншим членом злочинної організації ОСОБА_12 , який діяв від імені ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », договір постачання разом з додатками, умови якого передбачали ціну нижче за ринкову через «вимушену продаж» та відстрочення остаточних розрахунків за отримані нафтопродукти.

Однак, навіть визначена у такий спосіб вартість нафтопродуктів не була перерахована на депозитний рахунок уповноваженого банку органу досудового розслідування для забезпечення конфіскації. Натомість ОСОБА_8 організував перерахування коштів ДП на рахунки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у якості передоплати за договорами поставки.

Як наслідок кошти, що перераховувались ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на рахунки ДП, із володіння злочинної організації не вибували, проте члени злочинної організації отримували у своє розпорядження і нафтопродукти.

ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під виглядом уповноважених представників ДП організовано відпуск нафтопродуктів загальною вартістю 817 052 406,75 грн (з урахуванням сплати акцизного збору) з місць їх зберігання покупцям після продажу на паливному ринку України з оформленням супроводжуючих документів.

Таким чином, у зв`язку з несплатою в дохід державного бюджету вартості арештованих у кримінальному провадженні № 0000076 нафтопродуктів, діяльністю злочинної організації під керівництвом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 державі заподіяно збитки в розмірі 817 052 406,75 грн (з урахуванням сплати акцизного збору).

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється:

в участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжкого злочину, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (у редакції Закону України від 05.04.2001 № 2341-III);

пособництві у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого злочинною організацією в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

Захисник указує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 розглядалося кримінальне провадження № 0000852, справа № 520/12933/17. За результатами розгляду, 30.10.2017 у цій справі ухвалено вирок.

З аналізу вироку вбачається, що у межах кримінального провадження № 0000076 від 24.02.2014 визнано доказами та накладено арешт на спірні нафтопродукти загальною кількістю 97 098,355 тонн. У той же час нафтопродукти загальною кількістю 97 098,355 тонн були речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000852 від 23.10.2017. При цьому, у вироку відсутні будь-які дані про приєднання нафтопродуктів, як речових доказів до матеріалів кримінального провадження №0000852 та як наслідок приєднання таких нафтопродуктів, як речових доказів до матеріалів справи № 520/12933/17.

Отож, судом у вироку по справі № 520/12933/17 конфісковано речові докази, які не передавалися до суду, не могли бути передані до суду, оскільки не мали жодного відношення до матеріалів кримінального провадження № 0000852, обвинувальний акт у якому було спрямовано до суду та розглядався в межах справи № 520/12933/17.

Також, захисник указує, що фабули описані у вироку стосуються виключно вже реалізованої нафтової продукції та не мають жодного відношення до вилучених та конфіскованих нафтопродуктів, які ще не були реалізовані. А тому, конфісковані нафтові продукти не були речовими доказами у справі № 520/12933/17. Суд не перевіряв чи конфісковані нафтові продукти у справі були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а тому прийняв завідомо незаконне рішення.

Захисник звертає увагу, що на дату винесення вироку у справі нафтові продукти, гроші отримані від їх реалізації в більшій частині були відсутні (викрадені), а тому щодо них була відсутня можливість застосувати конфіскацію.

Держава могла набути право власності на нафтові продукти, грошові кошти одержані від їх реалізації, які підлягали конфіскації відповідно до вироку суду від 30.10.2017 у справі № 520/12933/17 виключно після набуття вироком законної сили та його виконання. Вирок суду набув законної сили 16.06.2020, після розгляду апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_7 . Отож, держава могла набути право власності на нафтові продукти тільки після 16.06.2020.

Станом на 16.06.2020 нафтові продукти та одержані від їх продажу грошові кошти були викрадені, а відповідно за результатами виконання вироку у справі в частині спеціальної конфіскації право власності на неіснуючі, на той момент, нафтові продукти та грошові кошти не могли перейти до держави, вирок в цій частині не міг бути виконаним.

А тому, вирок у справі № 520/12933/17 у частині спеціальної конфіскації фактично не був виконаний, оскільки нафтові продукти та грошові кошти від їх реалізації так і не були стягнуті в дохід держави. Держава ніколи не була власником майна, грошових коштів у заволодінні яких повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні, а отже, воно не могло бути викрадене саме у держави.

Захисник указує, що насправді власниками нафтових продуктів та коштів, одержаних від їх реалізації, були треті особи, у яких це майно вилучене. А тому, у кримінальному провадженні невірно визначено потерпілого, що призвело до порушення прав дійсних власників викраденого майна - юридичних осіб, які не були визнані потерпілими, попри те, що саме їхнє майно було викрадене за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Захисник просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів - матеріалів судової справи № 520/12933/17, яка знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_8 та вилучення їх копій. Зазначена інформація необхідна для доведення стороною захисту безпідставності повідомленої підозри ОСОБА_6 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень.

(2) Позиції учасників провадження

У судовому засіданні захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 клопотання підтримали. Вказали, що матеріали справи № 520/12933/17, яка знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_8 дозволить підтвердити позицію захисту щодо невинуватості їх підзахисного, спростувати фабулу викладену у підозрі ОСОБА_6 .

Особа, у володінні якої знаходяться документи, тимчасовий доступ до яких просить надати захисник, у судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття не повідомила.

Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання (ч. 4 ст. 163 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання

Дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими захисник обґрунтовує свої доводи, заслухавши доводи захисників, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів (ч. 1 ст. 160 КПК). Стороною кримінального провадження з боку захисту є, зокрема, підозрюваний та його захисник (п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК).

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

- перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

- самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

- не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

- якщо ж вони містять таку таємницю, сторона має довести можливість використання цих відомостей як доказів, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 6 ст. 163 КПК).

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частини 5 та 6 ст. 132 КПК).

Отож, з аналізу загальних норм застосування заходів забезпечення кримінального провадження та спеціальних норм, що регулюють, встановлюють порядок тимчасового доступу до речей та документів вбачається, що його можливо застосувати, якщо:

1) отримати документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, неможливо без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження;

2) ці документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної особи;

3) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

4) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо ж вони її містять, сторона кримінального провадження має довести можливість використання цих відомостей як доказів, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

У процесі вирішення вказаних питань, слідчий суддя доходить наступних висновків щодо кожного з них.

(3.1) Отримати документи неможливо без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження

З переліку документів, доступ до яких просить захисник, убачається, що отримати їх неможливо без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

(3.2) Документи, доступ до яких просить захисник можуть перебувати у володінні відповідної особи

Як убачається з вироку у справі № 520/12933/17 обвинувальний акт перебував на розгляді колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Таким чином, є достатні підстави вважати, що матеріали судової справи № 520/12933/17 перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_9 .

(3.3) Самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з ст. 22 КПК сторона захисту має рівні права зі стороною обвинувачення в питанні збирання доказів, подання клопотань, а також в реалізації процесуальних прав, передбачених КПК. Суд, в свою чергу, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З клопотання захисника вбачається, що основною метою тимчасового доступу до матеріалів судової справи № 520/12933/17 є доведення факту безпідставності повідомленої стороною обвинувачення підозри ОСОБА_16 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень.

Судом установлено, що обставини заволодіння нафтовими продуктами про які зазначено у підозрі ОСОБА_16 тісно переплітаються з обставинами викладеними у вироку ІНФОРМАЦІЯ_9 у справі № 520/12933/17.

У повідомленні про підозру детектив указує - «протягом 2013-2014 років службовими особами групи компаній « ІНФОРМАЦІЯ_10 », діями яких керував ОСОБА_17 , на територію України під приводом подальшого транзиту в інші країни ввезено нафтопродукти, які в дійсності реалізовувалися в межах держави без сплати належних податків, зборів і платежів. У 2014 році за цими фактами слідчими підрозділами ІНФОРМАЦІЯ_1 розпочато кримінальні провадження (об`єднані в провадження № 0000076), у межах яких для збереження та забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна та відшкодування завданих державі збитків накладено арешт на нафтопродукти, які визнані речовими доказами…».

З долученого захистом копії вироку у справі № 520/12933/17, яким затверджено угоду про визнання винуватості зазначено - «Підозрюваний ОСОБА_10, зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні; надавати показання про свою роль та участь у злочинній організації та у подальшому зобов`язується співпрацювати з правоохоронними органами у викритті злочинів, досудове розслідування, стосовно яких проводиться у кримінальному провадженні №0000076 від 24.02.2014 або у інших кримінальних провадженнях».

Загалом кримінальне провадження № 0000076, про яке зазначено у підозрі ОСОБА_16 , 14 разів згадується у вироку ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Окрім цього, у вироку зазначено - «Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_11 (справа № 522/15746/13-к провадження № 1-«кс»/522/12939/14) від 30.09.2014 у кримінальному провадженні № 0000076 від 24.02.2014 надано дозвіл на зміну місця зберігання речових доказів, на які рішенням ІНФОРМАЦІЯ_12 від 28.07.2014 накладено арешт та подальшої їх реалізації в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, Державним підприємством « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 , а саме нафтопродукти, які містяться у семи вагонах-цистернах з номерами: № , № , № 54665468, № , № , № , № та нафтопродукти у кількості 9689884 кг, які розміщені у резервуарах на території нафтобази ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 ».

У підозрі також є посилання на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2014 у справі №757/20711/14-к. Нею накладено арешт на нафтопродукти, які містяться в семи вагонах-цистернах з номерами: № , № , № 54665468, № , № , № , № , та нафтопродукти у кількості 9689884 кілограм, які розміщенні у резервуарах на території нафтобази ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 .

Отож, ухвала, а також відомості про накладений арешт на нафтопродукти зазначається як у вироку у справі № 520/12933/17, так і в підозрі.

Окрім цього, у підозрі зазначено - «07.05.2014 ІНФОРМАЦІЯ_1 поінформувало ІНФОРМАЦІЯ_14 про розслідування ряду кримінальних проваджень за фактами неправомірних дій службових осіб групи компаній « ІНФОРМАЦІЯ_10 », які підконтрольні ОСОБА_17 ».

У вироку в справі № 520/12933/17 зазначено - «Для надання злочинній діяльності легального вигляду та створення позитивного іміджу в суспільстві, Особа 1, досудове розслідування стосовно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, вирішила об`єднати фіктивні підприємства єдиними брендами - групами компаній, спочатку - у 2011 році, «ІНФОРМАЦІЯ_15», а пізніше, у лютому 2013 року - « ІНФОРМАЦІЯ_10 » («ІНФОРМАЦІЯ_10»). З цією метою було зареєстровані відповідні однойменні материнські підприємства у формі товариств з обмеженою відповідальністю. З використанням останніх, а також фіктивних суб`єктів господарської діяльності резидентів та підконтрольних офшорних компаній - нерезидентів, на територію України ввозились нафтопродукти в митному режимі «прохідний транзит» та в подальшому на підставі підроблених документів нібито вивозились за межі митної території України на адресу вищевказаних підконтрольних офшорних компаній».

Отож, обставини заволодіння нафтовими продуктами про які зазначено у підозрі ОСОБА_16 тісно переплітаються з обставинами викладеними у вироку ІНФОРМАЦІЯ_9 у справі № 520/12933/17.

А тому, матеріали судової справи № 520/12933/17, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, мають суттєве значення для всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання належної правової оцінки діям та забезпечення прийняття законних процесуальних рішень.

(3.4) Ці документи містять охоронювану законом таємницю, при цьому, захисником доведено можливість використання цих відомостей як доказів, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

Згідно з ч. 1 ст. 162 КПК до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, зокрема, належить: відомості, які можуть становити лікарську таємницю; відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій; конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю; відомості, які можуть становити банківську таємницю; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.

Судова справа може включати в себе великий об`єм документів різних за змістом, у тому числі, документи, які містять охоронювану законом таємницю.

Водночас, захисником доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою них.

Згідно зі ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів, є речові докази і документи.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст. 91 КПК. До них, зокрема, відносяться: подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення; винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Враховуючи перелік речей і документів, доступ до яких просить захисник вони можуть бути визнані доказами у подальшому та допоможуть встановити важливі обставини цього кримінального провадження.

З їх допомогою можливо буде перевірити докази, які є у розпорядженні органу досудового розслідування з точки зору їх достовірності та об`єктивності, підтвердити або ж спростувати сумніви з приводу правдивості відомостей і документів, які є у розпорядженні органу досудового розслідування.

Вони можуть використовуватися стороною захисту для оцінки правомірності вчинення тих чи інших процесуальних дій.

При цьому, іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, неможливо.

З урахуванням цього, клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів в цій частині необхідно задовольнити.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що захисник у клопотанні просить вилучити копії матеріалів судової справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

У клопотанні зазначається обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 160 КПК).

Слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів (ч. 7 ст. 163 КПК).

Отож, виконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів передбачає три різні форми реалізації, які можуть застосовуватися як разом, так і окремо одна від одної - 1) можливість ознайомитися з речами документами; 2) зробити їх копії; 3) вилучити такі речі та документи.

При цьому, для вилучення речей і документів сторона повинна додатково довести визначені КПК обставини.

Таких обставин захисник у клопотанні не наводить та не обґрунтовує.

З урахуванням цього, клопотання захисника в частині вилучення матеріалів судової справи задоволенню не підлягає, а тимчасовий доступ до них надається захиснику з можливістю ознайомитися з ними та зробити їх копії.

Ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів повинна містити відомості, зокрема, про строк дії ухвали, який не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали (п. 7 ч. 1 ст. 164 КПК). Слідчий суддя вважає за необхідне встановити строк дії ухвали в один місяць з дня її постановлення.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 задовольнити частково;

- надати захиснику ОСОБА_18 тимчасовий доступ до документів - матеріалів судової справи № 520/12933/17, які знаходяться в ІНФОРМАЦІЯ_8 з можливістю ознайомитися з ними та зробити їх копії;

- строк дії ухвали - 1 місяць з дня її постановлення;

- роз`яснити особі, у володінні якої знаходяться речі і документи, що відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1