Кримінальне провадження №629/7852/24
Номер провадження 1-кп/629/88/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей Лозівської міської ради - ОСОБА_8 , провівши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишково, Хустського району Закарпатської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, 8 класів, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.11.2005 Лозівським міськрайонним судом в Харківській області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 11.05.2013 звільнений по відбуттю покарання;

- 14.07.2016 Лозівський міськрайонним судом в Харківській області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки, 17.07.2019 ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області звільнений по закінчення іспитового строку,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , проживає разом із сестрою ОСОБА_7 та племінницею ОСОБА_6 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, постановами Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.11.2023 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 12.08.2024 та 05.09.2024 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї племінниці ОСОБА_6 , у зв`язку з чим він з 13.10.2023 перебуває на обліку Лозівського РВІ ГУНП Харківської області як особа, що вчиняє домашнє насильство.

Будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 , 05.10.2024, близько 17:30 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву особистої неприязні, вчинив сварку з племінницею ОСОБА_6 , переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, залякуванні, погрозах фізичною розправою, чим вчинив систематичне психологічне насильство над потерпілою.

Зазначені систематичні, протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань і погіршення якості життя, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 , з якою він перебуває у сімейних відносинах.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, повідомив, що у обвинувальному акті все зазначено вірно та пояснив, що коли вип`є, з ним щось відбувається, що призводить до того, що він вчиняє сварки з потерпілою, підтвердив, що під час сварок ображав потерпілу, виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував спричинити тілесне ушкодження, зазначив, що не все пам`ятає, що відбулось, оскільки був в сильному алкогольному сп`янінні. В судовому засіданні попросив пробачення у потерпілої та запевнив суд, що подібного не повториться.

Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- поясненнями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 племінниці обвинуваченого, яка повідомила, що коли обвинувачений не п`є все добре. Однак, коли вип`є, все перевертається з ніг на голову. В стані алкогольного сп`яніння обвинувачений ображав її нецензурними словами, кричав, принижував, називав «дівчиною легкої поведінки», погрожував та намагався нанести тілесні ушкодження, виганяв з будинку. На даний час обвинувачений менше вживає алкогольні напої, не вчиняє сварок, також вона часто їздить до своєї сестри, де залишається на деякий час, а тому менше спілкується з обвинуваченим. Просила суворо не карати та не позбавляти волі обвинуваченого.

Винуватість обвинуваченого доводиться також письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження:

- рапортом від 05.10.2024, згідно якого 05.10.2024 о 18:02 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.10.2024 о 18:01 за адресою: АДРЕСА_1 , Сусід ОСОБА_9 (50 р.) наніс тілесні ушкодження своїй сестрі ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та заявниці, також намагався сестру примусити вживати алкоголь, погрожу.

- протоколом прийняття заяви від 05.10.2024, в якій ОСОБА_7 просить притягнути до кримінальної відповідальності її брата ОСОБА_4 , який вчинив психологічне та фізичне насилля відносно її доньки ОСОБА_6 , 05.10.2024 року близько 18-00 год., а саме висловлювався нецензурною лексикою та погрожував фізичною розправою бік її неповнолітньої доньки.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2024, з відеозаписом слідчого експерименту, який був відтворений в судовому засіданні, встановлено, що в ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно пояснила та показала на місці де вона мешкає разом із матір`ю ОСОБА_7 та дядьком ОСОБА_4 . Встановлено, що під час спільного мешкання ОСОБА_4 часто вживає алкогольні напої, виражається нецензурною лексикою, висловлює словесні погрози, погрожує розправою в бік потерпілої ОСОБА_6 . Вищевказане насильство ОСОБА_4 вчиняє протягом декількох років. Крім того, 05.10.2024 ОСОБА_11 вживав алкогольні напої у приміщені кухні разом із товаришем, після чого розпочав сварку з ОСОБА_6 виражався нецензурною лексикою, виганяв з дому, погрожував фізичною силою, після чого остання викликала поліцію. Крім цього, потерпіла показала, що зазвичай домашнє насильство відбувається у приміщенні кухні де ОСОБА_4 вживає, або у приміщенні її кімнати, в яку він заходить і погрожує вдарити, підіймає важкі предмети та погрожує ними. Також потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що внаслідок дій ОСОБА_4 вона відчуває емоційну нестабільність, в неї бувають істерики, вона відчуває страх, не може залишатися вдома сама з ОСОБА_4 , не ноже приводити додому друзів, нормально навчатися через вчинення сварок.

- Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області 30.11.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення домашнього насильства відносно своєї племінниці ОСОБА_6 , що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

- Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області 12.08.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення домашнього насильства відносно своєї племінниці ОСОБА_6 , що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

- Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області 05.09.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення домашнього насильства відносно своєї племінниці ОСОБА_6 , що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Судом встановлено, що відсутні будь-які законні підстави не довіряти показанням потерпілої, оскільки вони логічні, послідовні, повністю відповідають іншим матеріалам кримінального провадження та у сукупності дають повну картину скоєного кримінального правопорушення.

Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

При цьому, суд також враховує, що, відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Також, відповідно до п.п.3, 6, 8, 14, 17 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю та встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Таким чином дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При вивченні особи обвинуваченого встановлено, що він є громадянином України, українець, з неповною середньою освітою, 8 класів, неодружений, не працює, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу «синдрому залежності від алкоголю з 2000 року. Вперше з 1997 року», раніше судимий та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин, згідно ч. 4 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що ним вчинено умисний злочин проти життя та здоров`я особи потерпілої ОСОБА_6 , яка є неповнолітньою особою тоді як однією із основних засад, передбачених ст.3 Конституції України, є право людини на життя, на недоторканість; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, беручи до уваги думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, враховуючи обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. та вважає дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, за правилами ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд застосовує до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покладає на останнього обов`язок пройти програму для кривдників (п.5).

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти на ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Суддя ОСОБА_12