Провадження №11-сс/801/307/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.113 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 03.04.2025, за підозрою ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 03.04.2025, о 17 год. 17 хв, перебуваючи поблизу м. Калинівка Вінницької області в межах Хмільницької територіальної громади на перегоні «Калинівка 1 - Варшиця», 1052 км. пікет № 3, що відноситься до ВП «Вінницька дистанція сигналізації та зв?язку» регіональної філії «ПЗЗ» АТ «Укрзалізниця» громадянин Республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), знаючи обставини триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, діючи умисно, на шкоду Україні, з метою ослаблення Української держави, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану на території України, усвідомлюючи, що залізницею, у тому числі переміщається особовий склад, військова техніка та озброєння, які необхідні Збройним Силам України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинив підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , перебуваючи на території Республіки Молдова, у 2025 році, але не пізніше 02.04.2025, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, отримав завдання від невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка користувалась акаунтом в месенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_11 » із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ОСОБА_12 », з прихованим номером мобільного телефону від інших користувачів, пропозицію щодо вчинення за грошову винагороду підпалів об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури стратегічного призначення, з метою ослаблення Української держави на території Вінницької області, а саме: релейних шаф та інших засобів управління рухомим складом залізничної дороги.

На вказану пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи, які використовувала акаунт в месенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_11 » із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ОСОБА_12 », ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що в Україні триває широкомасштабна війна, введено воєнний стан, діючи з метою ослаблення Української держави та керуючись корисливим мотивом, добровільно погодився та 02.04.2025 перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Могилів-Подільський - Отач» відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністер» Вінницької митниці» у напрямку «В`їзд в Україну».

У подальшому, прибувши на територію України, ОСОБА_8 , вирушив з м. Могилів - Подільський до м. Вінниці та винайняв номер у готелі «VIP Хостел», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 42А.

Для безпосереднього виконання свого злочинного задуму, спрямованого на ослаблення держави в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 за невстановлених слідством обставин придбав на території Вінницької області компоненти для запальної суміші, а саме: скляні пляшки розчинника для розпалювання, сірники, які помістив у власний рюкзак з яким пересувався по місцевості.

Надалі, 03.04.2025, ОСОБА_8 , рухаючись залізничним транспортом, прибув на станцію Калинівка-1 та в подальшому пересуваючись пішим ходом віднайшов поблизу залізничних колій релейну шафу сигнальної установки №?2 перегону «Калинівка 1- Варшиця», 1052 км., пікет № 3, що відноситься до ВП «Вінницька дистанція сигналізації та зв?язку» регіональної філії «ПЗЗ» АТ «Укрзалізниця» та, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, що могли б виявити його протиправну діяльність, облив її зовнішню поверхню наведеною вище горючої рідиною та за допомогою сірників здійснив її підпал.

При цьому, ОСОБА_8 у період часу безпосереднього вчинення кримінального правопорушення отримував відповідні інструкції від особи, яка використовувала акаунт в месенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_11 » із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ОСОБА_12 » для координації власних дій, зокрема щодо пошуку релейної шафи на місцевості, порядку вчинення підпалу з метою завдання якомога більших пошкоджень, фіксації його наслідків, в тому числі шляхом демонстрації аркушу паперу з рукописним текстом з кодовим словом «Украина против 03.04.2025».

Завершуючи свої протиправні дії по вчиненню диверсії в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту України з Російською Федерацією, ОСОБА_8 для підтвердження виконання протиправних дій за допомогою камери власного мобільного телефону здійснив фотофіксацію факту вчинення підпалу, відправив підтверджуючі фотознімки невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка користувалася акаунтом у зазначеному месенджері під нікнеймом « ОСОБА_11 » із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ОСОБА_12 » та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Після підпалу релейної шафи, ОСОБА_8 , з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, залишив місце вчинення злочину, а фотоматеріал описаного підпалу релейної шафи, завершуючи реалізуючи кримінально протиправного умислу, з метою отримання матеріальної винагороди, переслав невстановленому «замовнику», який користувалася акаунтом у зазначеному месенджері під нікнеймом « ОСОБА_11 » із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ОСОБА_12 ».

Того ж дня, під час виконання працівниками правоохоронного органу заходів щодо безперервного переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 був затриманий поблизу залізничних колій, на відстані, орієнтовно 700-800 метрів, під час свого руху з місця безпосереднього вчинення кримінального правопорушення.

Вчинення диверсійних дій у відношенні вище вказаної релейної шафи, які є елементом регулювання руху рухомого складу по залізничних коліях та мають важливе народногосподарське і оборонне значення (робота світлофорів, переведення стрілочних переводів, контролю зайнятості залізничної колії та ін.) могло б призвести до збоїв у русі рухомого складу та виникненню значних затримок руху пасажирських та вантажних поїздів, що у свою чергу б призвело до порушення логістики перевезень, в першу чергу вантажів оборонного значення в умовах воєнного стану та виникненню надзвичайних подій на залізниці, в т.ч. створення транспортної аварії та небезпеки для життя людей.

Таким чином, громадянин Республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, тобто, вчинення з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування або пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану.

У вказаному кримінальному провадженні існують наступні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочин, в якому підозрюється громадянин Республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) має високу суспільну небезпечність та останній усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк, а також у нього наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, зокрема в Республіці Молдова, громадянином якої він є та де фактично проживає. У нього відсутні соціальні зв`язки на території України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, підозрюваний, матиме можливість незаконного впливу свідків, з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування для зміни показань.

- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, враховуючи обставини вчинення ним інкримінованого злочину, в яких він підозрюється, що вказують на схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (диверсійна діяльність) чи особам , які знаходяться під їхнім впливом та діють на виконанні їх вказівок.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначені ризики є суттєвими і їхньому настанню неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), будь-яких інших запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2025 року - задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_13 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 03.04.2025 по 01.06.2025 включно.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що наявними у провадженні доказами підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 113 КК України, а також на доведеність існування ризиків, передбачених п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на особу підозрюваного. Крім цього, слідчий суддя відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.113 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги обґрунтовує тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою, а жоден із вказаний у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не є доведеним.

Позиції учасників судового розгляду

Захисниця ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав, викладених у ній, та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисниці підозрюваного, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисниці підозрюваного не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статей 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей.

За вимогами ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.

Доводи в апеляційній скарзі про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Стосовно обґрунтованості підозри, то суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п.1(с) ст.5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п.1(с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 113 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, оскільки наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, у тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно з підозрою.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробила сторона обвинувачення стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому посилання сторони захисту на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними. Крім того, як установлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри з`ясовані в тій мірі, у якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді для застосування до особи запобіжного заходу.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, то всупереч доводам захисниці, такі обґрунтовано існують.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 , який являється громадянином Республіки Молдови, неодружений, раніше судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, та дійшов правильного висновку, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що до осіб під час дії воєнного стану, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Твердження апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необґрунтованими.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя дійшов висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту висновків слідчого судді не спростовують, а зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За наведених обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3