печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/29556/24-к від 10.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000244 від 26.01.2024,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/29556/24-к від 10.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000244 від 26.01.2024.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 10.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в справі № 757/29556/24-к, провадження 1-кс-26309/24, накладено арешт, в тому числі, на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:011:0016, :06:011:0048.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що арешт було накладено в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 26.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з тексту наведеної ухвали, дане досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, що полягало у незаконному заволодінні земельними ділянками на території Київської області групою осіб, які для реалізації свого злочинного умислу залучали до вчинення вказаних злочинів посадових осіб Держгеокадастру Київської області, посадових осіб Козинської селищної ради Київської області та Обухівської районної державної адміністрації.

Також слідчий суддя Печерського районного суду м. Києвавиносячи вказану ухвалу вважав, що земельні ділянки, які належать ОСОБА_5 , набуті кримінально протиправним шляхом та є об`єктом кримінально-протиправних дій. Виходячи з вищевикладеного орган досудового розслідування прийшов до висновку, що при виділенні вищевказаних земельних ділянок були допущенні грубі порушення законодавства, що призвело до незаконного виведення земель загальною площею орієнтовно 16 га з лісового господарства.

Таким чином, на думку слідства земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення, а також вибули в незаконний спосіб з власності держави і мають ознаки речових доказів в даному провадженні, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом та є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Власницею вказаних вище ділянок є ОСОБА_5 . Даний факт підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав (ДРРП), які відображені в інформаційних довідках з ДРРП № 435245602 від 14.07.2025 та №435301297 від 14.07.2025.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.06.2025 в цивільній справі № 372/178/24 за позовом керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави (Київської обласної державної адміністрації) до ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельними ділянками, з кадастровим номерами :06:011:0016, :06:011:0048, відмовлено у позові прокурора повністю.

Дана постанова апеляційного суду набрала законної сили з дня її прийняття, тобто 12.06.2025.

Мотивуючи своє рішення апеляційний суд встановив, що прокурор не надав допустимих та належних доказів того, що спірні земельні ділянки належать чи належали до земель лісогосподарського призначення. Таким чином, суд констатував, що належні ОСОБА_5 земельні ділянки не відноситься до земель лісо-господарського призначення.

Не знайшов апеляційний суд і інших юридичних підстав, які б свідчили про незаконність виникнення та наступного переходу права власності на спірні земельні ділянки.

Отже, судом встановлено законність вибуття (виділення) земельних ділянок з державної власності. Тим самим, суд констатував добросовісність володіння ОСОБА_5 цими ділянками.

Окрім цього, апеляційний суд звернув окрему увагу на ту обставину, що законність відділення спірних ділянок вже була предметом судового дослідження в іншій цивільній справі.

В 2012 році прокурор Обухівського району Київської області звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» та просив суд визнати незаконними та скасувати розпорядження Обухівської РДА № 572 від 08.05.2009 р. та № 710 від 11.06.2009, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, витребувати на користь Державного підприємства «Київське лісове господарство» земельні ділянки з кадастровим номером :06:001:0003; площею 1 га з кадастровим номером :06:011:0016; площею 1 га з кадастровим номером :06:011:0015.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.06.2013 в цивільні справі № 1018/3575/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.12.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.05.2014, в задоволенні позовних вимог прокуратури відмовлено.

Питання про належність спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення було предметом судового розгляду в справі № 1018/3575/12.

Рішенням суду в цивільній справі № 1018/3575/12 встановлено обставину правомірності виділення першому приватному власнику спірних земельних ділянок, зокрема, і через те, що вони не відносились до земель лісогосподарського призначення.

Також судом встановлено відносно ДП «Київське лісове господарства» (ДСП «Ліси України») як позивача (в інтересах якого прокурор подав позов) ту обставина, що, в тому числі, спірні земельні ділянки не відносились до земель цього підприємства. Тобто не належали підприємству на праві постійного користування.

Зважаючи на це, зазначені обставини є встановленими і достовірними.

Отже, суди цивільної юрисдикції неодноразово своїми рішеннями, які набули законної сили, встановили факт добросовісності ОСОБА_5 як власника земельних ділянок.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 судовому засіданні заперечував з приводу заявленого клопотання, просив відмовити, зазначивши, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 26.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, що полягало у незаконному заволодінні земельними ділянками на території Київської області групою осіб, які для реалізації свого злочинного умислу залучали до вчинення вказаних злочинів посадових осіб Держгеокадастру Київської області, посадових осіб Козинської селищної ради Київської області та Обухівської районної державної адміністрації.

Так встановлено, що на підставі розпоряджень Обухівської районної державної адміністрації № 572 від 08.05.2009 «Про затвердження матеріалів попереднього погодження вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 12-ти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради» та розпорядження № 710 від 11.06.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 12-ти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради», громадяни отримали державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, а саме, ОСОБА_6 , кадастровий номер :06:011:0005, площею 1 га, серія ЯН, номер 383862 від 21.09.2009 року, ОСОБА_7 , кадастровий номер :06:011:0007, площею 1 га, серія ЯИ, номер 383860 від 21.09.2009 року, ОСОБА_8 , кадастровий номер :06:011:0013, площею 0,6459 га, серія ЯН, номер 3838629 від

21.09.2009, ОСОБА_9 , кадастровий номер :06:011:0016, площею 1 га, серія ЯН, номер 383871 від 21.09.2009 року, ОСОБА_10 , кадастровий номер :06:011:0017, площею 1 га, серія ЯН, номер 383870 від 21.09.2009 року, ОСОБА_11 , кадастровий номер :06:010:0002, площею 1 га, серія ЯЖ, номер 692892, ОСОБА_12 , кадастровий номер :06:011:0002, площею 0,6280 га, серія ЯН, номер 383867 від 21.09.2009 року, ОСОБА_12 , кадастровий номер :06:011:0003, площею 0,3721 га, серія ЯН, номер 383866 від

21.09.2009, ОСОБА_13 , кадастровий номер :06:011:0004, площею 1.001 га, серія ЯН, номер 383864 від 21.09.2009 року, ОСОБА_14 , кадастровий номер :06:011:0006, площею 1 га, серія ЯЖ, номер 879421 від 17.06.2009 року, ОСОБА_15 , кадастровий номер :06:011:0008, площею 1 га, серія ЯЗ, номер 345616 від 25.06.2009 року, ОСОБА_15 , кадастровий номер :06:011:0009, площею 1 га, серія ЯЗ, номер 345617 від 25.06.2009 року, ОСОБА_16 , кадастровий номер :06:011:0010, площею 1 га, серія ЯЗ, номер 345618 від 26.06.2009 року, ОСОБА_16 , кадастровий номер :06:011:0011, площею 1 га, серія ЯЗ, номер 345614 від 26.06.2009 року, ОСОБА_9 , кадастровий номер :06:011:0015, площею 1 га, серія ЯЖ, номер 692882 від 26.06.2009 року. Указані земельні ділянки, знаходяться в межах JI3M3 «Обухівський» в кварталах 8, 12, 17, 22. що підтверджується рішеннями Київської обласної ради «Про нововиявлені території та об`єкти природо-заповідного фонду місцевого значення Київської області» від 05.03.2002 № 327-20-ХХІІІ та Київської обласної ради «Про зміну меж об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення Київської області» від 19.02.2004 № 161-12-XXIV.

Виявлено, що гр. ОСОБА_15 , 25.06.2009 отримала 2 земельні ділянки, асаме: :06:011:0008 та:06:011:0009 (площею 1 га, кожна) та відповідно 2 державних акти на право приватної власності на указані земельні ділянки. Також, ОСОБА_12 , 21.09.2009 отримала 2 земельні ділянки, а саме: :06:011:0002, площа 0,6280 га та :06:011:0003, площа 0,3721 га та відповідно 2 державних акти на право приватної власності на указані земельні ділянки. Також, гр. ОСОБА_16 , 26.06.2009 отримав 2 земельні ділянки, а саме: :06:011:0010, площа 1 га :06:011:0011, площа 1 га та відповідно 2 державних акти на право приватної власності на указані земельні ділянки. Також, ОСОБА_9 , в період часу з 26.06.2009 по 21.09.2009 отримала 2 земельні ділянки, а саме: :06:011:0015, площа 1 га та :06:011:0016, площа 1 га та відповідно 2 державних акти на право приватної власності на указані земельні ділянки.

Окрім цього, в результаті укладання правочинів, деякі земельні ділянки були розділені та як наслідок були змінені кадастрові номери на указані земельні ділянки. На теперішній час на досліджуваній ділянці перебувають наступні кадастрові номери:

1. :06:011:0005 26. :06:010:0005

2. :06:011:0006 27. :06:010:0004

3. :06:011:0007 28. :06:011:0037

4. :06:011:0008 29. :06:010:0019

5. :06:011:0038 ЗО. :06:010:0018

6. :06:011:0039 31. :06:010:0020

7. :06:011:0010 32. :06:010:0011

8. :06:011:0040 33. :06:010:0012.

9. :06:011:0041

10. :06:011:0035

11. :06:011:0036

12. :06:011:0020

13. :06:011:0019

14. :06:011:0043

15. :06:011:0044

16. :06:011:0045

17. :06:011:0046

18. :06:011:0014

19. :06:011:0048

20. :06:011:0016

21. :06:011:0017

22. :06:001:0006

23. :06:001:0002

24. :06:001:0003

25. :06:001:0004

З огляду на викладене, зазначені земельні ділянки набуті кримінально протиправним та є об`єктом кримінально-протиправних дій.

19.02.2024 винесено постанову про визнання земельних ділянок із вказаними кадастровими номерами речовими доказами.

На даній стадії досудового розслідування виникла необхідність у збереженні цих речових доказів шляхом накладення на них арешту.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заперечення прокурора, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 26.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

10.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в справі № 757/29556/24-к, провадження 1-кс-26309/24, накладено арешт, в тому числі, на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:011:0016, :06:011:0048.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, як вбачається із ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2024, метою арешту майна, є збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що арештоване майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, а прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000244 не мала та не має процесуального статусу підозрюваної, обвинуваченої чи цивільної відповідачки, тому обмеження її права власності не може вважатись обґрунтованим для потреб кримінального провадження.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 не заявлено.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, також відсутні ризики, які слугували підставами для накладення арешту на майно, зважаючи на досить тривале перебування майна під арештом, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/29556/24-к від 10.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000244 від 26.01.2024 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/29556/24-к від 10.07.2024 у кримінальному провадженні № 0000244 від 26.01.2024 на земельні ділянки:

- кадастровий номер :06:011:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231 - площею 1 га;

- кадастровий номер :06:011:0016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231 - площею 1 га.

Скасувати заборону державним органам, органам місцевого самоврядування та органам нотаріату вчиняти будь які-дії пов`язані з відчуженням, зміною цільового призначення, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, зміни кадастрових номерів, щодо земельних ділянок з наступними кадастровими номерами:

- :06:011:0048;

- :06:011:0016.

Скасувати заборону володіння, користування та розпорядження земельними ділянками з наступними кадастровими номерами:

- :06:011:00*48;

- :06:011:0016.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1