Справа № 447/2436/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/753/25
У Х В А Л А

судового засідання

11 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання , тобто з 25.08.2022.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.08.2022 до 12.12.2022, з 20.10.2023 до 15.07.2025.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено в силі до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 12.09.2025.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати, оскільки інкримінованих йому кримінальних правопорушень він не вчиняв.

На вирок суду адвокат ОСОБА_6 захисник обвинуваченого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.1, п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 331 КПК України, подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Своє клопотання прокурор обґрунтував наявністю доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які є вагомими та допустимими, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та можливої міри покарання у виді позбавлення волі, наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку прокурора про задоволення клопотання, виступ захисника та обвинуваченого, які заперечили проти задоволення такого клопотання прокурора, суддя апеляційного суду, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 115 КПК України, дійшла наступного висновку.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не працевлаштований, на утриманні нікого немає, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, та вчинене ним кримінальне правопорушення, суд приходить до переконання що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати, зокрема останній може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, таке підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до реального терміну позбавлення волі, так як ОСОБА_5 загрожує покарання у виді реального терміну позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що може стимулювати його до втечі, в тому числі і на даний час; може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки останній вже раніше вчиняв аналогічні злочини (раніше неодноразово судимий).

Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України та доводи сторони обвинувачення, суддя апеляційного суду вважає, що у матеріалах кримінального провадження наявні докази вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, які є вагомими та допустимими і отримані у встановленому КПК України порядку.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого насильницького злочину та інших тяжких злочинів проти власності, за які останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі, що може сприяти бажанню обвинуваченого переховуватися від суду та продовжувати скоювати нові злочини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи необхідність невідкладного вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу та запобігання спливу строку тримання під вартою, з метою забезпечення прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, суддя апеляційного суду переконана у необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою до набрання вироком суду першої інстанції законної сили.

Керуючись ст.ст. 176, 331, 115 КПК України,

постановила :

Клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, строк тримання під вартою до набрання вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2025 року законної сили.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_2