ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/433/25 Справа № 707/990/15-к Категорія: ч. 2 ст. 425 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Черкаси

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Черкаського райсуду Черкаської обл. від 18.03.2025 р. у кримінальному провадженні № 0000015 від 17.09.2013 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має вищу освіту, одружений,

військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , має

військове звання полковник, началь-

ник служби сил ТРО, проживає

АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Кримінальне провадження відносно нього закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 15 021,60 грн. віднесені на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог КПК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 , будучи військовою службовою особою, яка обіймає постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, командиром ВЧ НОМЕР_2 , у військовому званні полковника, 17.09.2013 р. о 9:00 год. на території вказаної ВЧ, достовірно знаючи про те, що спеціальна яма на території ВЧ у якій мали проводитися роботи з підвищеною небезпекою з утилізації шляхом спалювання малогабаритних піротехнічних засобів виробів ФП-100м, що містять піротехнічну суміш, мала менші від визначених габаритні розміри, з внутрішньої сторони не обшита 10-мм сталевим листом, на її дно не встановлено 8-10 мм сталевий лист, металевий піддон з висотою бортів не менше 100 мм, зверху не обладнана градчастим уловлювачем підсиленого по периметру з додатковим вантажем на краях, а перекрита залізобетонними блоками у кількості 6 одиниць та яка, з технічної точки зору, знаходилася в незадовільному стані, не могла використовуватися за призначенням, неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків командира частини через несумлінне ставлення до них, хоча усвідомлював суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності та мав реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки належним чином і діяти як того вимагають інтереси служби, не організував роботу з охорони праці у ВЧ на основі пріоритету збереження здоров`я та життя військовослужбовців, залучених до знищення засобів ураження та вибухонебезпечних предметів, а також здачу заліків по знанню авіаційних засобів які винищуються і заходів безпеки при виконанні робіт, проходження медогляду, не організував, погодження з органами держнагляду за охороною праці техдокументації для проведення робіт з утилізації боєприпасів та їх елементів не організував, не контролював, не забезпечив безпеку і здоров`я підлеглих, роботу щодо запобігання надзвичайних подіям серед особового складу своєчасно не виявляв, не усував їх причини, безпосередньо перед початком робіт не здійснив контроль та не вжив належних заходів безпеки, експлуатацію спецями через її незадовільний стан не заборонив, а після початку робіт не контролював заходи безпеки під час виконання робіт, внаслідок чого роботи проводилися призначеною групою військовослужбовців з грубим порушенням технологічного процесу, що призвело до вибуху у напівзамкнутому об`ємі, руйнування та розкидання залізобетонних блоків, якими була перекрита спецяма, та заподіяння керівнику групи ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та який помер в автомобілі швидкої допомоги по дорозі до лікувального закладу, а іншому військовослужбовцю прапорщику ОСОБА_11 , який взагалі не входив до складу призначеної групи військовослужбовців та незаконно був залучених до проведення робіт, тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто настання тяжких наслідків.

Дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Не погоджуючись з ухвалою суду, потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та поновити судовий розгляд на загальних підставах з урахуванням вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, її цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди розглядати в рамках судового провадження.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що її як потерпілу було позбавлено права та можливості ознайомитися з клопотанням обвинуваченого ОСОБА_9 , суддею було запропоновано ознайомитися з клопотанням в судовому засіданні за 10 хв.

Звертає увагу, що згідно п. 10 ст. 290 КПК України, сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ, п. 4 ст. 290 КПК України передбачає надання доступу до матеріалів та включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Про існування клопотання обвинуваченого їй стало відомо в судовому засіданні 18.03.2025 р. Стороною захисту клопотання для ознайомлення їй надане не було, тому вважає, що це свідоме порушення п. 11 ст. 290 КПК України, згідно якому сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Відповідно до п. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Ухвала суду від 18.03.2025 р. базується на п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, так суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, але вважає що саме таких підстав у обвинуваченого ОСОБА_9 немає.

Звертає увагу суду, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000015 від 17.09.2013 р. завершене у 2015 р., матеріали по справі передані до суду та з червня 2015 р. дана справа розглядається у суді.

Відповідно до ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

1 липня 2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. № 2617-VIII, в якому в п. 4 Розділу II зазначено:

1) у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, подальше досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 КПК України.

Такі провадження протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом передаються від органів досудового слідства прокуророві для визначення органу, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у формі дізнання;

2) у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене ч. 2 ст. 283 КПК України, досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 цього Кодексу, тим органом, що здійснював досудове розслідування.

Таким особам протягом 72 годин слідчим повідомляється про підозру у вчиненні кримінального проступку. У цих випадках строки дізнання обчислюються відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку. Обрані до дня набрання чинності цим Законом запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту або тримання під вартою діють до моменту їх зміни, скасування чи припинення. Клопотання про скасування таких запобіжних заходів має бути внесено до суду слідчим або прокурором невідкладно, але не пізніше 72 годин з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

3) у кримінальних провадженнях за сукупністю злочинів, один або декілька з яких визначені як кримінальні проступки, в яких до набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене ч. 2 ст. 283 КПК України, слідчий за погодженням із прокурором виділяє в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, якщо це можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду, та здійснює дізнання в порядку, встановленому главою 25 КПК України. Кримінальне провадження щодо злочину продовжує здійснюватися в порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі виділення матеріалів щодо кримінального проступку в окреме провадження слідчим протягом 72 годин повідомляється особі про підозру у вчиненні кримінального проступку. У цих випадках строки дізнання обчислюються відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Якщо такій особі обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або тримання під вартою, слідчий або прокурор за наявності підстав для їх зміни чи скасування вирішують питання щодо звернення до суду з відповідним клопотанням щодо його зміни. Обрані до набрання чинності цим Законом такі запобіжні заходи продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення;

4) у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, та в яких до дня набрання чинності цим Законом досудове слідство зупинено на підставі ст. 280 КПК України, подальше досудове розслідування здійснюється в порядку, передбаченому главою 25 КПК України, а в разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності вирішується питання про закриття кримінального провадження в порядку, установленому КПК України;

5) обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України;

6) у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог ст. ст. 381, 382 КПК України.

Посилається, що по справі №552/5595/18 (провадження №51-5289км 19), на яку є посилання в ухвалі, кримінальне провадження перебувало на стадії досудового розслідування, тому у суді першої інстанції прокурор і заявив клопотання про звільнення підсудного від кримінальної відповідальності згідно ст. 287 КПК України. Рішення Верховного Суду цілком зрозуміле.

У даному випадку на день набрання чинності Закону України від 22.11.2018 р. № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» справа № 707/990/15-к перебувала на судовому розгляді, тому згідно підпункту 6 п. 4 Розділу II судовий розгляд має здійснюватися судом на загальних підставах. Підстав для закриття кримінального провадження в порядку, установленому КПК України немає.

Вважає, що наведене дає їй підстави стверджувати, що суд розглядаючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не був об`єктивним та неупередженим, і таким, що мав на меті розглянути справу справедливо і добросовісно.

Порушення норм процесуального права полягає в тому, що у вказаній справі не досліджувались та не доведені належними і допустимими доказами фактичні обставини справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_12 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої без задоволення.

Свою позицію обґрунтовує тим, що ст. ст. 2 та 7 КПК України визначені завдання і загальні засади кримінального провадження, до яких в числі перших віднесено верховенство права та законність. Ст. 370 КПК України визначені вимоги до судового рішення, яке має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ст. 409 КПК України визначений повний перелік підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції. Вважає, що зміст апеляційної скарги на ухвалу суду свідчить, що цих положень чинного кримінального процесуального законодавства потерпілою не враховано, а тому наведені в її апеляційній скарзі доводи та вимоги не заслуговують на увагу суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити на новий судовий розгляд, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 , які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційна скарга потерпілої не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого місцевим судом рішення.

Для звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України, є необхідним закінчення строків, встановлених ч. 1 цієї статті, відсутність підстав, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 49 КК України та наявність згоди особи на звільнення особи від кримінальної відповідальності із цієї підстави. Тобто, визнання особою вини у вчиненні злочину чи доведення цієї вини судом, встановлення факту вчинення обвинуваченим злочину, тощо, для звільнення особи від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України, не вимагається.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Наведене вказує на правильність рішення суду першої інстанції про розгляд клопотання безпосередньо після того, як обвинувачений заявив відповідне клопотання, не продовжуючи судовий розгляд. Оскільки на момент розгляду клопотання були наявні усі необхідні підстави і умови, які передбачені як законом України про кримінальну відповідальність, так і кримінальним процесуальним законом, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення клопотання.

Апеляційний суд враховує і те, що обвинуваченому достеменно відомі юридичні наслідки звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України, про що він додатково підтвердив і під час апеляційного розгляду.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, яке відбулося 17.09.2013 р.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 425 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення 17.09.2013р., тобто від часу його вчинення минуло вже більше десяти років.

Доводи апеляції про порушення норм процесуального права через те, що у вказаній справі не досліджувались та не доведені належними і допустимими доказами фактичні обставини справи є необґрунтованими, з огляду на те, що у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння. З цих підстав, довід апелянтки про необхідність встановлення місцевим судом факту вчинення ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення апеляційний суд відхиляє.

Посилання апелянтки на п. п. 6 п. 4 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. № 2617-VІІІ апеляційний суд вважає взагалі не доречними, тому що цим законом було запроваджено спрощений порядок досудового розслідування у формі дізнання кримінальних правопорушень невеликої тяжкості проступків, визначено як завершувати досудове розслідування цих правопорушень, в тому числі і тих, які перебували на стадії судового розгляду.

В даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обвинуваченому ікримінувалося вчинення злочину, судовий розгляд тривав, порушень вимог КПК України в цей час під час апеляційного перегляду не встановлено та у апеляційній скарзі і не ставилося питання про такі порушення, тому цей довід апеляції також не підлягає задоволенню.

Необґрунтованими є доводи апеляції про порушення судом першої інстанції вимог ст. 290 КПК України (як зрозуміло зі змісту апеляції), тому що вказана норма КПК України встановлює вимоги виключно для органу досудового розслідування та не може бути застосована під час судового розгляду.

Стосовно не надання судом першої інстанції потерпілій часу для ознайомлення з клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, то апеляційний суд виходить з того, що клопотання було оголошено, суд вислухав думки учасників судового розгляду стосовно заявленого клопотання, потерпіла просила надати їй час для ознайомлення та порадитися з адвокатом, проте суд відхилив це клопотання та розглянув клопотання обвинуваченого по суті. В обґрунтування клопотання суд вказав, що справа тривалий час перебуває в суді, а тому відкладення судового розгляду для надання додаткового часу для ознайомлення не буде відповідати вимогам КПК України. Крім того, згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. З таким обґрунтуванням погоджується і апеляційний суд.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянтки щодо порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального законодавства є безпідставними, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд апеляційний суд не вбачає, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Ухвалу Черкаського райсуду Черкаської обл. від 18.03.2025 р., якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, кримінальне провадження відносно нього закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності залишити без змін.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді