КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/5912/17Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2456/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002826, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м.Сіферополі АР Крим, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, з конфіскацією усього належного їй майна.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

За встановлених у вироку обставин, визнаних судом доведеними,відповідно до Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами російської федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням російської федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму.

27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил російської федерації захопили будівлі адміністрації та Верховної Ради АР Крим. Президент російської федерації, порушуючи як міжнародне право, так і чинну українсько-російську договірно-правову базу, звернувся до Ради Федерації Федеральних зборів російської федерації, яка своєю постановою від 01 березня 2014 року, протиправно легалізуючи ці порушення, надала згоду на використання на території України Збройних Сил російської федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - АР Крим та м. Севастополя.

Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада АР Крим 16 березня 2014 року провела псевдореферендум про входження АР Крим та міста Севастополя до складу російської федерації. Сумнівні результати «референдуму» не були визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Це підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27 березня 2014 року «Територіальна цілісність України».

17 березня 2014 року Верховна Рада АР Крим, розпущена постановою Верховної Ради України, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18 березня 2014 року самозвані представники АР Крим та м. Севастополя підписали з Президентом російської федерації «Договір про прийняття до російської федерації Республіки Крим і створення у складі російської федерації нових суб`єктів». У такий протиправний спосіб відбулася незаконна і поспішна оборудка для того, щоб створити позірність правомірності збройного вторгнення російської федерації та незаконної анексії частини території України.

Приведені факти свідчать про активну підривну діяльність російської федерації та її федеральних органів, яка виражається в окупації території України, що триває до теперішнього часу.

Продовжуючи підривну діяльність проти України, військовослужбовці, співробітники спецслужб, правоохоронних органів та інших органів державної влади російської федерації утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові.

Так, статтею 9 федерального конституційного закону російської федерації № 6-ФКЗ від 21 березня 2014 року «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення у складі російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя» створено суди російської федерації на території Криму та Севастополя.

Під час зазначених подій, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, мешканкою Автономної Республіки Крим, з власної ініціативи вирішила надати допомогу в проведенні підривної діяльності російської федерації проти України.

Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, ОСОБА_8 , займаючи посаду судді господарського суду АР Крим (відповідно до Указу Президента України № 99/2010 від 03 лютого 2010 року), маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для зрозуміння факту окупації російською федерацією території АР Крим та м. Севастополя, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим та м. Севастополі системи органів державної влади російської федерації, у тому числі судової, з метою ставлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, порушуючи присягу судді, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи за місцем розташування господарського суду АР Крим по вул. Невського/Річна, 29/11, у м. Сімферополь АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, продовжила здійснювати правосуддя на підставі ч. 5 ст. 9 Федерального Конституційного Закону російської федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» до створення та початку діяльності на зазначених окупованих територіях України судів російської федерації з винесенням рішень за російським матеріальним та процесуальним правом, як суддя незаконно створених на тимчасово окупованій території України судових органів російської федерації, чим забезпечила посилення тимчасової окупації півострова Крим та функціонування незаконно створеної судової системи країни-агресора.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, упродовж березня - листопада 2014 року суддя господарського суду АР Крим, громадянка України ОСОБА_8 , перебуваючи на території АР Крим, з метою мати можливість продовжити надавати допомогу іноземній державі, а саме російській федерації, у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечити подальшу окупацію території АР Крим, свідомо та умисно підготувала та подала до Вищої кваліфікаційної колегії суддів російської федерації особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду судді незаконно створеного Арбітражного суду Республіки Крим російської федерації та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 Закону російської федерації «Про статус суддів в російській федерації». Після цього, ОСОБА_8 за власноруч складеною заявою прийняла участь у проведенні конкурсу на заміщення вказаної посади судді російської федерації на окупованій території АР Крим і подала наступні документи: копію документу, що посвідчує особу претендента як громадянина російської федерації; копію документу, підтверджуючого отримання вищої юридичної освіти; копії трудової книжки, інших документів, підтверджуючих трудову діяльність; власноруч заповнену та підписану анкету, яка містить біографічні відомості, вiдомості про доходи, про майно, яке належить останній на праві власності, та обов`язків майнового характеру, а також відомості про доходи подружжя та неповнолітніх дітей претендента, про майно, яке належить їм на праві власності та обов`язків майнового характеру подружжя та неповнолітніх дітей претендента, чим підтвердила особисту згоду сприяти виконанню функцій представника судової влади країни, яка окупувала АР Крим.

Внаслідок зазначених свідомих та умисних дій ОСОБА_8 , спрямованих на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності України, які виразились у наданнi допомоги державним органам російської федерації у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації частини її території, тобто державної зради, за результатами проведеного державними органами російської федерації конкурсу Указом Президента російської федерації від 19.12.2014 № 786 діюча суддя судової влади України, громадянка України ОСОБА_8 призначена на посаду судді арбітражного суду Республіки Крим російської федерації на окупованій території AP Крим та продовжила здійснення правосуддя вже як суддя арбітражного суду Республіки Крим російської федерації.

Своїми діями, які виразилися у забезпеченнi діяльності на окупованій території України органу судової влади, як невід`ємної частини федеральних органів влади російської федерації, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_8 вчинила державну зраду.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила діяння, умисно вчинене нею, як громадянином України, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, що полягало у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом визнано за можливе здійснювати судовий розгляд цього кримінального провадження за відсутності ОСОБА_8 , в порядку спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia).

Однак, як стверджує апелянт, ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України не затримувалася, за її участю не проводилося жодних слідчих дій, в матеріалах провадження відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про те, що вона була обізнана про наявність кримінального провадження, в якому щодо неї за підозрою у вчиненні злочину здійснювалося досудове розслідування та в подальшому за обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину - судовий розгляд.

Посилається на формальне виконання стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування та судом на стадії судового провадження вимог процесуального закону щодо розміщення інформації про виклик ОСОБА_8 , що свідчить про порушенням її права на захист, та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає хибними висновки суду про визнання належними та допустимими доказів, зокрема: копії протоколу огляду від 14 березня 2017 року з додатками; протоколу огляду інтернет-видань від 07 квітня 2015 року з додатками; копії протоколу огляду від 02 лютого 2015 року;копії протоколу огляду від 08 квітня 2015 року з додатками.

Звертає увагу на те, що дані документи викладені не державною мовою, перекладач у цьому кримінальному провадженні не залучався, що позбавило суд можливості всебічно, повно та неупереджено їх дослідити та надати їм правильну оцінку.

Крім того, джерела інформації, які стали предметом дослідження під час огляду інтернет - ресурсів, не містять електронного цифрового підпису, що унеможливлює ідентифікацію їх автора та перевірки викладеного змісту на предмет їх достовірності.

Підсумовуючи викладене, вважає, що під час судового провадження не встановлені достатні, належні та допустимі докази для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі того, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Також просить повторно дослідити: копію протоколу огляду від 14 березня 2017 року з додатками; протокологляду інтернет-видань від 07 квітня 2015 року з додатками; копію протоколу огляду від 02 лютого 2015року; копію протоколу огляду від 08 квітня 2015 року з додатками.

Прокурор відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирокПодільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року суду, - без змін.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 не з`явилась, про дату, час та місце апеляційного розгляду неодноразово повідомлялась належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом розміщення повістки у виданні «Урядовий кур`єр».

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок у даному кримінальному провадженні ухвалений за наслідками здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia), у ході яких були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення обґрунтовані представленими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами, а саме:

- копією заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення, відповідно до якої останній повідомляє Генерального прокурора України про те, що ОСОБА_8 незаконно, без правових підстав, здійснює судочинство на території АР Крим в Господарському суді АР Крим;

- копією листа ВККС щодо вчинення злочину від 14.02.2015, згідно якого в діях суддів вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України;

- повідомленням про підозру у вчиненні злочину за ч.1 ст.111 КК України. Відповідно до листа від 22.05.2015 ОСОБА_8 направлялось повідомлення про підозру за ч.1 ст.111 КК України. Скрін-шотом підтверджено відправлення повідомлення про підозру, та згідно повідомлення від 17.03.2017, про зміну раніше повідомленої підозри за ч.1 ст.111 КК України. (Відповідно до копії листа ДП «Укрпошта» від 19.11.2015 відправлення поштових відправлень було не можливим. Відповідно до копії запиту ТОВ «Нова пошта» від 18.03.2015 та відповіді ТОВ «Нова пошта» від 01.04.2015, станом на 01.04.2015 року доставка не здійснювалась. Відповідно до копії запиту Pony Express від 28.09.2016 та відповіді Pony Express від 29.09.2016 встановлено, що доставка не здійснювалась);

- постановою від 11.08.2015 про оголошення ОСОБА_8 в розшук. Відповідно до копії супровідного листа до СБ України, копії листа СБУ від 16.09.2015 та вимоги ДІАЗ МВС України встановлено, що було організовано розшук ОСОБА_8 ; - ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2016, якою надавався дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування;

- інформацією з держреєстрів (витяг з ЄДРЮОФОП), якою підтверджено, що ОСОБА_8 має у власності майно; - листом ВККС України від 16.02.2015 з додатками, яким підтверджується те, що ОСОБА_8 перебувала на посаді судді; - копією клопотання про міжнародно-правову допомогу від 25.05.2015 з додатками, копії супровідного листа від 26.05.2015 та копії листа ГПУ від 10.07.2015, якими підтверджено надання дозволу на затримання судді;

- листом Верховного суду України від 25.03.2016;

- копією запиту ДФС від 26.05.2015, копією листа ДФС від 02.06.2015 з додатком про платників податків ОСОБА_8 ;

- копією запиту до Адміністрації Президента України від 03.02.2015, та копією листа Адміністрації Президента України від 20.03.2015 з додатками про призначення суддів АР Крим і міста Севастополя;

- копією листа СБУ від 14.06.2016, яким встановлено що ОСОБА_8 постійно перебуває на території АР Крим;

- копією запиту до Адміністрації Президента України від 02.09.2016, та листом Адміністрації Президента України від 28.09.2016 про те, що заяви про вихід ОСОБА_8 з громадянства України не надходило.

- копією запиту до ВККС від 25.05.2015, та копією листа ВККС від 06.10.2015 про відкриття дисциплінарної справи відносно ОСОБА_8

- копією запиту до ВККС від 09.09.2016, та копією листа ВККС від 21.09.2016 з додатком про направлення до ВРП висновку про порушення ОСОБА_8 присяги та рекомендацію про звільнення з посади;

- копією запиту до ВРЮ від 09.09.2016, та копією листа ВРЮ від 20.09.2016 з додатком про те, що рішенням ВРЮ внесено подання президенту про звільнення з посади ОСОБА_8

- Рішенням №3009/дп-15 від 10.11.2015 ВККС про направлення до Вищої ради юстиції висновку про встановлені факти, які свідчать про порушення суддею ОСОБА_8 присяги та рекомендовано вирішити питання щодо її звільнення з посади судді;

- копією запиту до АПУ від 09.09.2016, та копією листа АПУ від 29.09.2016 з додатком Указу президента України від 30.01.2016 про звільнення ОСОБА_8 з посади судді господарського суду АР Крим;

- копією протоколу огляду від 14.03.2017 з додатками на сайтах, де розміщено рішення судді ОСОБА_8 як судді незаконно створеної республіки Крим;

- протоколом огляду інтернет-видань від 07.04.2015 з додатками, відповідно до яких ОСОБА_8 , як суддя господарського суду АР Крим, виносила рішення іменем російської федерації;

- копією протоколу огляду від 02.02.2015 року, яким встановлено, що до складу суддів Господарського суду АР Крим входить ОСОБА_8 ;

- копією протоколу огляду від 08.04.2015 з додатками, яким встановлено, що початком діяльності судів на території республіки Крим і міста Севастополя є 26 грудня 2014 року.

Дослідивши вказані докази та надавши їм оцінку на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за висунутим обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищевказаними доказами доводиться те, що ОСОБА_8 ,реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, займаючи посаду судді Господарського суду АР Крим (відповідно до Указу Президента України №99/2010 від 03.02.2010), маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для зрозуміння факту окупації російською федерацією території АР Крим та міста Севастополя, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим та міста Севастополі системи органів державної влади російської федерації, у тому числі судової системи, з метою ставлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, в порушення вимог ст.65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, порушуючи присягу судді, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи за місцем розташування Господарського суду АР Крим по вул. Невського/Річна, 29/11, у місті Сімферополь АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, продовжила здійснювати правосуддя на підставі ч.5 ст.9 Федерального Конституційного Закону російської федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» до створення та початку діяльності на зазначених окупованих територіях України судів російської федерації з винесенням рішень за російським матеріальним та процесуальним правом, як суддя незаконно створених на тимчасово окупованій території України судових органів російської федерації, чим забезпечила посилення тимчасової окупації півострова Крим та функціонування незаконно створеної судової системи країни-агресора.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, упродовж березня - листопада 2014 року суддя Господарського суду АР Крим, громадянка України ОСОБА_8 , перебуваючи на території АР Крим, з метою мати можливість продовжити надавати допомогу іноземній державі, а саме російській федерації, у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечити подальшу окупацію території АР Крим, свідомо та умисно підготувала та подала до Вищої кваліфікаційної колегії суддів російської федерації особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду судді незаконно створеного Арбітражного суду Республіки Крим російської федерації та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч.6 ст.5 Закону російської федерації «Про статус суддів в російській федерації». Після цього, ОСОБА_8 за власноруч складеною заявою прийняла участь у проведенні конкурсу на заміщення вказаної посади судді російської федерації на окупованій території АР Крим.

Указом Президента російської федерації від 19.12.2014 № 786 діюча суддя судової влади України, громадянка України ОСОБА_8 була призначена на посаду судді арбітражного суду Республіки Крим росiйської федерації на окупованій території AP Крим та продовжила здійснення правосуддя вже як суддя арбітражного суду Республіки Крим російської федерації.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися у забезпеченнi діяльності на окупованій території України органу судової влади, як невід`ємної частини федеральних органів влади російської федерації, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_8 вчинила державну зраду.

За висновками колегії суддів, оцінивши представлені стороною обвинувачення докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 за висунутим обвинуваченням та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, що полягало у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції не встановлено, що обвинувачена діяла під примусом, що є «a priori» неможливим при відправленні правосуддя, ухвалюючи судові рішення іменем РФ.

Водночас на підтвердження того, що обвинувачена діяла умисно та добровільно, свідчить і те, що воєнна окупація невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим - мала відкритий характер, а тому ОСОБА_8 , яка має достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду, усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення є конкретним і зрозумілим, в повній мірі відповідає вимогам ст.291 КПК України та не має недоліків, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Судом апеляційної інстанції не встановлено також порушень норм процесуального права і щодо здійснення досудового розслідування та судового розгляду за відсутності обвинуваченої.

За висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 25.04.2024 року у справі № 296/8416/21, інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, питанню виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого, присвячений окремий розділ Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ратифіковану Україною 26 вересня 2002 року, відповідно до положень якої, якщо Конвенція не передбачає іншого, виконання вироків, постановлених у відсутність обвинуваченого, та постанов у кримінальних справах, здійснюється за тими самими правилами, що й інших вироків.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75) 11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що ОСОБА_8 була у визначений КПК України спосіб повідомлена про те, що відносно неї здійснюється досудове розслідування та судовий розгляд, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення під час досудового розслідування вжито заходів для повідомлення ОСОБА_8 про здійснення щодо неї кримінального провадження, зокрема шляхом публікування повідомлень на офіційному сайті Генеральної прокуратури і в газеті «Урядовий кур`єр».

Крім цього, суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_8 про дату, час і місце розгляду справи шляхом публікування оголошень у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» і на офіційному веб-сайті Подільського районного суду м. Києва.

Таким чином, як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції були виконані вимоги КПК України щодо повідомлення ОСОБА_8 про здійснення щодо неї спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Крім цього, матеріали досудового розслідування були відкриті стороні захисту, а саме захиснику ОСОБА_7 , що був призначений у цьому провадженні для захисту ОСОБА_8 та який користувався усіма правами обвинуваченої відповідно до ч.4 ст.46 КПК України.

Колегія суддів враховує і те, що стосовно ОСОБА_8 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п.8 ч.2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже доводи апеляційної скарги захисника про порушення права обвинуваченої ОСОБА_8 на захист не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про належність та допустимість, як доказів, копії протоколу огляду від 14 березня 2017 року з додатками; протоколу огляду інтернет-видань від 07 квітня 2015 року з додатками; копії протоколу огляду від 02 лютого 2015 року; копії протоколу огляду від 08 квітня 2015 року з додатками, колегія суддів також вважає необґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів провадження, доводи про недопустимість зазначених доказів були предметом належної перевірки в суді першої інстанції.

Усі перераховані вище джерела інформації, які містять докази на підтвердження того, що громадянка України ОСОБА_8 була призначена на посаду судді арбітражного суду Республіки Крим російської федерації на окупованій території AP Крим та продовжила здійснювати правосуддя вже як суддя арбітражного суду Республіки Крим російської федерації, суд першої інстанції оцінив за стандартами, які встановлюються для документів (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнав належними та допустимими доказами. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, єдністю та взаємозв`язку за часом та характером подій, суд визнав наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення.

Надаючи оцінку даним документам, суд констатував, що дані, які містяться в протоколах оглядів інтернет-сайтів президента рф, інтернет-ресурсі «судові акти рф» та містяться в долучених до них додатках у вигляді роздрукованих безпосередньо з сайтів або зафіксованих за допомогою функції скрін-шоту законодавчих актів рф і судових рішень судів, дають суду можливість дійти висновку про здійснення громадянкою України ОСОБА_8 «правосуддя» як суддею незаконно створених судових органів рф.

Вказані протоколи містять посилання на адреси конкретних інтернет- сайтів, що були предметом оглядів та з яких були роздруковані або зафіксовані за допомогою функції «скрін-шот», відображених у додатках.

Огляди згаданих інтернет-сайтів здійснено слідчим та прокурором з дотриманням вимог ст. 237 КПК України, оформлено згідно правилами ст.ст. 104, 105 КПК України та є процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84, п.3 ч.2 ст.99 КПК України. Зміст відображеної у протоколах оглядів з додатками інформації підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, підстав вважати вказані дані неналежними доказами, як про це вказує сторона захисту, у колегії суддів немає.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, та призначив ОСОБА_8 покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_8 покаранням за вчинений злочин у виді позбавлення волі строком на строк 13 років, яке відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст.111 КК України, та яке за своїм видом і розміром відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вирок Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 ,законним, обґрунтованим та вмотивований.

Підстав для його скасування та закриття кримінального провадження, як про це просить захисник у поданій апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку із чим залишає вирок суду без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року,ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4