Провадження № 1-кп/185/1146/25
У Х В А Л А

17 вересня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Павлоград Дніпропетровської області обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 (дистанційно),

представника потерпілих ОСОБА_6 (дистанційно),

потерпілого ОСОБА_7 (дистанційно), -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2025 року в провадження Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява потерпілого ОСОБА_7 з ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 року про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження №0000367 від 27.05.2018 року разом з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.

Ухвалою суду від 27.05.2025 року було призначено підготовче судове засідання, викликані сторони кримінального провадження, потерпілі, їх представник.

19.06.2025 року в підготовчому судовому засіданні приймали участь дистанційно прокурор, потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілих ОСОБА_6 . Обвинувачені, їх захисник, потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились.

За даними обвинувального акту станом на час його затвердження (30.11.2018 року) обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_8 проживали на території Луганської області, яка була в 2022 році тимчасово окупована.

Участь обвинувачених при розгляді кримінального провадження є обов`язковою, за повідомленням потерпілого ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3 знаходиться за межами України, а обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться на тимчасово окупованій території за місцем проживання, що був вказаний в обвинувальному акті.

У зв`язку з неявкою обвинувачених підготовче судове засідання було відкладено на 07.07.2025 року, судом було здійснено виклик обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх захисника ОСОБА_9 шляхом публікації повістки про виклик вказаних осіб в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у відповідності до вимог ч.8 ст.135 КПК України.

07.07.2025 року в підготовчому судовому засіданні приймали участь дистанційно прокурор, потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілих ОСОБА_6 . Обвинувачені, їх захисник, потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились.

Прокурором було сповіщено про надання доручення оперативним підрозділам встановити місце перебування обвинувачених в даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з неявкою обвинувачених підготовче судове засідання було відкладено на 29.08.2025 року, судом було здійснено виклик обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх захисника ОСОБА_9 шляхом публікації повістки про виклик вказаних осіб в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у відповідності вимог ч.8 ст.135 КПК України.

29.08.2025 року в підготовчому судовому засіданні приймали участь дистанційно прокурор, потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілих ОСОБА_6 . Обвинувачені, їх захисник, потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились.

Відповідно до інформація, яка отримана від прокурора, на виконання доручення проведені оперативно-пошукові заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження обвинувачених ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який в останнє мешкав за адресою: АДРЕСА_2 (на теперішній період часу тимчасово окупована територія України з 2022) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який в останнє мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній період часу тимчасово окупована територія України з 2022). За результатами проведених заходів встановити теперішнє місцеперебування останніх не виявилось можливим. Встановлений абонентський номер оператора мобільного, який мав у власному користуванні ОСОБА_3 НОМЕР_1 (згідно оперативної інформації абонентський номер був актуальний на 2019). На теперішній час даний абонентський номер не працює. Встановлений абонентський номер оператора мобільного, який мав у власному користуванні ОСОБА_4 НОМЕР_2 (згідно оперативної інформації абонентський номер був актуальний на 2019). На теперішній час даний абонентський номер не працює. Проведено моніторинг інформації, яка міститься в ІКС «ІПНП» з метою виявлення можливих реєстрацій заяв та повідомлень відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За результатами проведеного моніторингу реєстрацій заяв та повідомлень за будь-якими фактами в період з 24.02.2022 по теперішній час відносно останніх виявлено не було. Встановлено, що згідно даних обліків ІКС «ІПНП» розділ «ВПО» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як внутрішньо-переміщені особи не значаться. Встановлено, що згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» - ОСОБА_3 16.05.2024 виїхав за межі кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» (розташований у Одеській області) у напрямку країни Молдова. Також встановлено, що виїзд за межі території України ОСОБА_3 здійснював за допомогою паспорту громадянина України для виїзду закордон на своє ім`я серії та номером - НОМЕР_3 . Встановлено, що згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» - ОСОБА_4 16.05.2024 виїхав за межі кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» (розташований у Одеській області) у напрямку країни Молдова. Також встановлено, що виїзд за межі території України ОСОБА_4 здійснював за допомогою паспорту громадянина України для виїзду закордон на своє ім`я серії та номером - НОМЕР_4 . Проведеною перевіркою обліків відділів Державного реєстру актів цивільного стану громадян України, актових записів про смерть або зміни прізвищ відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявлено не було.

29.08.2025 року судом було відмовлено в клопотанні представника потерпілого про оголошення розшуку обвинувачених у зв`язку з відсутністю належного сповіщення обвинувачених про виклик до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

17.09.2025 року в підготовчому судовому засіданні приймають участь дистанційно прокурор, потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілих ОСОБА_6 . Обвинувачені, їх захисник, потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились.

16.09.2025 року прокурором на електрону адресу суду було направлено письмове клопотання про оголошення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у міжнародний розшук, обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою та зупинення судового провадження. В обґрунтування заявлених вимог прокурором зазначено, що згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.05.2024 виїхали за межі кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» (розташований у Одеській області) у напрямку країни Молдова, зі слів потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_3 разом із родиною на теперішній час перебуває на території Республіки Польща, що підтверджує їх місце знаходження за межами України. Обвинувачені були сповіщені через публікацію судової повістки в засобах масової інформації, на сайті офісу Генерального прокурора, ухиляються від явки до суду, тому є наявність підстав для оголошення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Обвинувачений ОСОБА_3 був офіційно викликаний в судове засідання до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на 07.07.2025 та 29.08.2025 (повідомлення про виклик опубліковано 02.07.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 04.07.2025, 09.07.2025 на офіційному сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у відповідності вимог ч.8 ст.135 КПК України), однак на виклики не з`явився, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 переховується від суду.

Прокурором одночасно з клопотанням про оголошення міжнародного розшуку обвинувачених заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з переховуванням обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, який обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та наявністю ризику вчинення ним нового кримінального правопорушення, що підтверджується інформацією з обліків ІКС ІПНП, в яких обвинувачений ОСОБА_3 значиться як «ухилянт», ЄО № 9384 від 20.08.2025 Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Прокурор пропонує не обирати альтернативний запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись на вимоги абз.7 ч.4 ст.183 КПК України. Враховуючи те, що клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо розглянути у зв`язку з його неявкою до суду, місце перебування останнього не встановлено, стороною обвинувачення надані відомості стосовно виїзду обвинуваченого за межі території України, є необхідним оголосити обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук та в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також зупинити судове провадження до його розшуку.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та зазначив, що раніше не було підстав для оголошення обвинувачених в розшук, оскільки лише 10.09.2025 року була отримана інформація з обліків, в яких обвинувачений ОСОБА_3 значиться як «ухилянт». Обвинувачені ухиляються від суду, тому є всі підстави для оголошення їх в міжнародний розшук. До обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор не просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки строк притягнення його до кримінальної відповідальності сплив, тому його лише треба оголосити в міжнародний розшук. Питання про оголошення обвинувачених в міжнародний розшук та обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор пропонує вирішити одночасно одним процесуальним рішенням.

Представник потерпілого та потерпілий ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши прокурора, потерпілого, представника потерпілих, суд встановив наступне.

Даний обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, був отриманий Сватівським міським судом Луганської області 03.12.2018 року. 15.05.2020 року в даному кримінальному провадженні було ухвалено обвинувальний вирок, який 23.09.2020 року був скасований Луганським апеляційним судом, справу було направлено на новий судовий розгляд.

В подальшому м.Сватове Луганської області в 2022 році було окуповане, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125. ч.1 ст.126 КК України, - було втрачено.

Розпорядженням Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22 була змінена територіальна підсудність Сватівського міського суду Луганської області та передана Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 року було відновлено втрачені матеріали кримінального провадження №0000367 від 27.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.

З 23.05.2025 року в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на стадій підготовчого провадження знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, який було відновлено разом з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до інформації УКР ГУНП в Луганській області від 16.07.2025 року, рапорту о/у ОВС УКР ГУНП в Луганській області від 16.07.2025 року, обвинувачені є зареєстрованими за адресами, що вказані в обвинувальному акті. Разом з тим за результатами проведених розшукових заходів встановити теперішнє місцеперебування останніх не виявилось можливим, зокрема і підтвердити факт проживання на тимчасово окупованій території обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не встановлений. Мобільні телефони, що зазначені в матеріалах кримінального провадження обвинувачені не використовують Згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» , обвинувачений ОСОБА_3 16.05.2024 року виїхав за межі кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» (розташований у Одеській області) у напрямку країни Молдова, обвинувачений ОСОБА_4 16.05.2024 виїхав за межі кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» (розташований у Одеській області) у напрямку країни Молдова. Факт смерті обвинувачених в органах РАЦС не зареєстрований.

За повідомленням начальника УКР ГУНП в Луганській області від 10.09.2025 року, рапорту о/у відділу УКР ГУНП в Луганській області від 09.09.2025 року, за даними інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» обвинувачений ОСОБА_4 16.05.2024 року здійснив перетин кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» у напрямку виїзду, згідно обліків ІКС «ІПНП» як внутрішньо-переміщена особа не значиться, з заявами та повідомленнями до органів та підрозділів НПУ не звертався, як свідок, учасник або потерпілий подій та правопорушень не значиться, встановити абонентський номер мобільного телефону, який перебуває у користуванні обвинуваченого ОСОБА_4 та його місце знаходження натепер не надалось можливим. Згідно обліків ІКС ІПНП обвинувачений ОСОБА_3 значиться як «ухилянт», ЄО № 9384 від 20.08.2025 Луцького РУП ГУНП у Волинській області, мешкав за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» обвинувачений ОСОБА_3 16.05.2024 року здійснив перетин кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» у напрямку виїзду. Встановити абонентський номер мобільного телефону, який перебуває у користуванні обвинуваченого ОСОБА_3 та його місце знаходження натепер не надалось можливим.

Відповідно до ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.

Згідно ст. 281 КПК України на стадії досудового розслідування, до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В свою чергу, на стадії розгляду обвинувального акту в суді, оголошення особи у розшук здійснюється лише судом.

Частина 1 ст. 335 КПК України передбачає, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Основним завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно п. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно положень КПК України, постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 року у справі № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Відповідно, не визнається такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка вчинила злочин і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до вчинення злочину на момент її зникнення ще не встановлено.

Належною процедурою стосовно обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в Україну. Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст.139,297-1,297-4,323 КПК України).

Суд зазначає, що ст. 297-1 КПК України визначений вичерпний перелік статей Кримінального Кодексу України, за підозрою чи обвинуваченням яких може проводитись спеціальне досудове розслідування чи провадження (in absentia). Разом з цим, КПК України вказує, що вказане провадження може проводитись і щодо інших злочинів, якщо злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук.

Проте, вказаний розділ не містить самого поняття «міжнародний розшук», як в цілому КПК України не містить чіткої дефініції цього слова, або його класифікації, тому суд в даному випадку користується положеннями ст. 9 КПК України, відповідно до вимог якої, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Разом з цим, суд вважає, що якщо чинний КПК України чітко не дає класифікацію видів розшуку, то в даному випадку слід звернутись до інших нормативно-правових актів.

Виходячи з результатів аналізу норм чинного КПК України, Закону України «Про Оперативно-розшукову діяльність», «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні» та інших відомчих нормативно-правових актів, можемо дійти висновку, що вітчизняне законодавство передбачає три види розшуку: 1) внутрішньодержавний (національний) розшук; 2) міждержавний розшук; 3) міжнародний розшук.

Внутрішньодержавний (національний) розшук осіб направлений на розшук осіб, які вчинили кримінальне правопорушення на території України. Такий розшук може здійснюватися шляхом проведення уповноваженими суб`єктами відповідних ОРЗ, слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій у межах ОРС або кримінального провадження.

Міждержавний розшук осіб здійснюється на підставі багатосторонніх або двосторонніх угод.

Законодавче визначення міждержавного розшуку закріплене в ст.1 «Договору держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав про міждержавний розшук осіб» від 10.12.2010. Зокрема, «міждержавний розшук це комплекс оперативно-розшукових, пошукових, інформаційно-аналітичних та інших заходів, спрямованих на: виявлення, затримання та взяття під варту з метою видачі або здійснення кримінального переслідування осіб, що переховуються від органів дізнання, слідства або суду та ухиляються від відбування кримінального покарання; встановлення місцезнаходження осіб, що ухиляються від виконання рішення судів за позовами; встановлення місцезнаходження осіб, зниклих безвісти, або тих, хто втратив зв`язок з родичами; встановлення особи людини, яка не здатна повідомити про себе установчі дані; встановлення особи людини за непізнаним трупом; надання інформації про всі категорії осіб, що розшукуються і встановлюються, які знаходяться за межами держави-ініціатора розшуку, але на територіях Сторін».

Виходячи із результатів аналізу положень чинного законодавства України, міжнародно-правових актів і міжнародних договорів, учасником яких є Україна, а також внутрішніх документів Інтерполу та Генеральної асамблеї Інтерполу, можна дійти висновку, що законодавче поняття «міжнародний розшук» нормативно не визначено. Правильність визначення сутності цієї категорії залежить від чіткості розуміння порядку оголошення особи в міжнародний розшук та його безпосереднього здійснення, встановлення органу, який оголошує особу в міжнародний розшук, моменту, з якого особа вважається такою, що перебуває у міжнародному розшуку. У зв`язку з цим необхідно здійснити системний аналіз положень чинного законодавства України, міжнародно-правових актів і міжнародних договорів, нормативних документів Інтерполу та Генеральної асамблеї Інтерполу, які регламентують ці питання.

Разом з цим, чинний КПК України містить Главу 44 «видача осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція)», відповідно до якого передбачено, що клопотання про видачу особи готує прокурор, слідчий, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок. Екстрадиція в розумінні Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року передбачає двосторонні відносини між запитуючою та запитуваною сторонами, згідно яких договірні сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Тобто, в даному випадку, екстрадиція як процедура міжнародного співробітництва відбувається вже після того, як особу оголосили в міжнародний розшук задля відшукання та затримання. Викладене дозволяє дійти висновку, що якщо видача особа (екстрадиція) згідно чинного законодавства розрізняє суб`єкта який готує клопотання про видачу в залежності від стадії провадження (досудове розслідування чи судовий розгляд), тоді аналогічно слід дійти висновку, що оголошення у міжнародний розшук на стадії, коли обвинувальний акт вже перебуває в суді - є безальтернативною функцією суду.

Очевидним є те що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно - довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. В свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави - ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук, так і за суб`єктами, які його здійснюють.

Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном в разі його виїзду з території України.

Наразі в Україні діє лише один спосіб оголошення особи в міжнародний розшук - звернення до Інтерполу, про що й зазначає Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 04.09.2020 за № 849/35132 (далі - Інструкція).

Цю Інструкцію розроблено відповідно до Кримінального процесуального кодексу України,Законів України «Про Національну поліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол (із змінами) від 13 червня 1956 року (далі - Статут Інтерполу), Статуту Комісії з контролю файлів Інтерполу, затвердженого Резолюцією 85-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2016-RES-06, Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG/2011/RES/07 (із змінами), та міжнародних договорів України у сфері міжнародно-правового співробітництва.

Україна з 1992 року є членом Інтерполу. У 1993 р. Кабінет Міністрів України постановою № 220 затвердив «Положення про Національне центральне бюро Інтерполу». Міжнародне співробітництво правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу здійснюється з питань та у формах, визначених правилами Інтерполу.

Інформаційна система Інтерполу використовується для обміну відомостями про фізичних та юридичних осіб, об`єкти, події та факти лише в рамках відповідного кримінального провадження та/або оперативно-розшукової (розшукової) справи (за умови вжиття вичерпних заходів на національному рівні), а також заходів з питань публічної безпеки і порядку, запобігання перетинанню та недопущення перетинання державного кордону особами, яким заборонено в`їзд або обмежено виїзд з України.

Міжнародний розшук обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, один з яких є прийняття постанови (ухвали) про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

За даними обвинувального акту станом на 30.11.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_1 - на теперішній період часу тимчасово окупована територія України з 2022 року. Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 - на теперішній період часу тимчасово окупована територія України з 2022 року.

Згідно інформації УКР ГУНП в Луганській області від 16.07.2025 року, рапорту о/у ОВС УКР ГУНП в Луганській області від 16.07.2025 року, обвинувачені є зареєстрованими за адресами, що вказані в обвинувальному акті. Разом з тим за результатами проведених розшукових заходів встановити теперішнє місцеперебування останніх не виявилось можливим, зокрема і підтвердити факт проживання на тимчасово окупованій території обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не встановлений. Мобільні телефони, що зазначені в матеріалах кримінального провадження обвинувачені не використовують Згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» , обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.05.2024 року виїхали за межі кордону України через пункт пропуску «Виноградівка» (розташований у Одеській області) у напрямку країни Молдова. Факт смерті обвинувачених в органах РАЦС не зареєстрований.

Таким чином, відповідно до отриманої інформації обидва обвинувачених залишили територію України 16.05.2024 року, виїхавши в напрямку країни Молдова. Іншої підтвердженої інформації про перебування обвинувачених на тимчасово окупованій території не отримано. За даними начальника УКР ГУНП в Луганській області станом на 10.09.2025 року місцезнаходження обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановити не надалось можливим. Лише є підтверджена інформація про перетин обвинуваченими державного кордону у напрямку виїзду з території України.

Проведення заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження обвинувачених можливе в рамках міжнародного оповіщення Генерального секретаріату Інтерполу або запиту про правову допомогу у кримінальному провадженні стосовно осіб, які розшукуються органами правопорядку України, для досягнення цілі міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу застосовується положення розділу IV Інструкції.

У разі прийняття ініціатором розшуку рішення про необхідність використання інформаційних систем Інтерполу стосовно вказаної особи у вигляді оповіщення певного кольору на їх адресу необхідно надати запит на публікацію оповіщення разом із документами, визначеними Розділом IV Інструкції для оповіщення відповідного кольору.

Оскільки Червоне оповіщення єдина з карток, що дозволяє не лише відстеження місцезнаходження особи, а й її затримання, вимоги до публікації такої картки найвищі.

Окрім необхідності дотримання принципів Інтерполу (зокрема, нейтралітету та поваги до прав людини), вимагається наявність таких умов:

- вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України;

- особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України: для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років; для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Відповідні вимоги фактично корелюються з вимогами, встановленими Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 р., оскільки червоне сповіщення видається саме з метою подальшої екстрадиції особи.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток1), а також інформацію та документи,серед яких: завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

Міжнародний розшук - це регламентований нормами національного та міжнародного законодавства комплекс оперативно-розшукових, інформаційно-довідкових, адміністративно-перевірочних заходів, слідчих (розшукових) дій й негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, що здійснюються на території держав-членів Інтерполу з метою встановлення місця знаходження оголошених у розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду й ухиляються від відбування кримінального покарання.

Так, органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідне РА НЦБ Інтерполу.

Особа оголошується у міжнародний розшук у такому порядку: ухвалення слідчим або прокурором постанови про оголошення особи в міжнародний розшук; підготовка та направлення слідчим запиту в Укрбюро Інтерполу, а саме в Департамент міжнародного поліцейського співробітництва; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим чинним законодавством України, міжнародними договорами та внутрішніми документами Інтерполу; направлення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва в Генеральний Секретаріат запиту щодо публікації повідомлення в базі даних; здійснення Генеральним Секретаріатом перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим «Правилами Інтерполу щодо обробки інформації»; внесення Генеральним Секретаріатом повідомлення, наведеного в запиті, до баз даних Інтерполу, й інформування про це всіх НБЦ Інтерполу; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва контролю за оновленням інформації в повідомленні.

Таким чином, для оголошення обвинуваченого на стадії судового провадження стороні, яка ініціює розгляд такого клопотання, необхідно суду довести, що:

- обвинувачений відсутній за місцем проживання;

- до суду на виклики не з`являється без поважних причин, проте належним чином сповіщений;

- оголошення його в розшук на території України дієвих результатів не надало;

- наявні відомості про перетин ним державного кордону, -

що в сукупності дає підстави дійти висновку, що обвинувачений ухиляється від суду та єдиним способом встановлення місцезнаходження останнього за кордоном є оголошення у міжнародний розшук, оскільки виконання іншим чином завдань кримінального провадження є неможливим.

Аналізуючи викладене, суд зазначає наступне.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд констатує, що законних підстав для оголошення обвинуваченого ОСОБА_4 в міжнародний розшук немає, оскільки:

- йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України, які не передбачають взагалі покарання у виді позбавлення волі,

- до обвинуваченого ОСОБА_4 не було обрано та неможливо обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою;

- відсутнє підтвердження отримання ОСОБА_4 судового виклику до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, та його обізнаність про розгляд кримінального провадження в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області. Матеріли кримінального провадження були поновлені 12.05.2025 року, а згідно отриманої інформації обвинувачений ОСОБА_4 перетнув кордон України в напрямку виїзду 16.05.2024 року, тобто ще до відновлення матеріалів кримінального провадження в суді, в якому розглядається це кримінальне провадження;

- строк притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 закінчився 26 травня 2020 року.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає, що клопотання прокурора про оголошення його в міжнародний розшук та обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою є передчасним, оскільки будь-якої інформації про перебування обвинуваченого в Польші суду не надано. Наявна інформація з бази «Аркан» про перетин цим обвинуваченим державного кордону у напрямку виїзду з України 16.05.2024 року, майже за рік до відновлення кримінального провадження. Крім того, у суду немає підтверджень про отримання обвинуваченим ОСОБА_3 судового виклику в підготовчі судові засідання, що проводяться в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області, тобто про те, що обвинувачений ОСОБА_3 обізнаний про підготовче провадження, що проводить Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровській області, і обвинувачений ОСОБА_3 недвозначно відмовився від явки до суду та ухиляється від правосуддя.

Європейський Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі, особливо обвинувачених.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими. Крім того, дізнатися про процес через журналіста або з місцевої преси недостатньо (справа «Сомогий проти Італії»).

Так, у справі «Сейдовіч проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. В даній справі суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності та про пред`явлене йому обвинувачення. З цих підстав не можна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання.

У справі «Колоцца проти Італії» Суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п.3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття «справедливий розгляд у суді». Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку «розумного співвідношення», з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

В даному кримінальному провадженні захисник ОСОБА_9 , що був обраний обвинуваченими, також в судове засідання не з`являється. Підтвердження про належне сповіщення захисника, обраного обвинуваченими, також відсутнє.

Керуючись ст.ст.135, 318, 335 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в клопотанні прокурора про оголошення міжнародного розшуку обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, зупинення судового провадження..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1