Справа № 289/179/25
Номер провадження 1-кс/289/113/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

начальника Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000030, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України. Підготовче засідання у вказаній справі на даний час не призначене.

28.04.2025 року до суду надійшло клопотання начальника Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки строк його тримання під вартою спливає 03 травня 2025 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово раніше судимим за вчинення умисних тяжких злочинів, маючи не зняті та не погашені судимості на шлях виправлення не став і вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 28 січня 2025 року, близько 11:00 години, ОСОБА_4 перебував поблизу території бувшого СТОВ «Нива», що розташована по вул. Центральній, 19 в м. Радомишль Радомишльської ТГ Житомирського району Житомирської області та вирішив скоїти крадіжку майна, що там знаходилося.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, розуміючи протиправність вчинених дій, керуючись корисливим мотивом та з метою наживи, ОСОБА_4 , у тому ж місці і у той же час, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що її злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов на неогороджену територію бувшого підприємства СТОВ «Нива», де поряд з одним із складських приміщень побачив асинхронний електричний двигун, потужністю 11 кВт, який належить ОСОБА_6 де у подальшому, без розриву у часі, таємно, умисно, в умовах воєнного стану взяв та виніс його за територію вказаного підприємства, та у подальшому розпорядилася викраденим двигуном на власний розсуд.

Внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 11 666 гривень 67 копійок.

Продовжуючи свої злочинні дії, 30 січня 2025 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , прийшов до місця проживання раніше знайомого ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , з метою купівлі алкогольних напоїв.

У вказаний день, час та місці після отримання ОСОБА_4 відмови ОСОБА_7 у наданні алкогольних напоїв між ним на ґрунті раптових неприязних відносин розпочався словесний конфлікт в ході якого, у ОСОБА_4 , виник раптовий злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи в коридорі вказаного домоволодіння, взяв до правої руки ніж, який мав при собі та наніс 9 ударів в область шиї ОСОБА_7 , таким чином умисно його вбив.

Смерть ОСОБА_7 , настала від множинних ран шиї.

В подальшому, 30 січня 2025 року між 20 та 21 годиною 00 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував в центрі м. Радомишль Житомирського району Житомирської області, виник злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 в якому ніхто не проживав з метою тимчасового проживання.

Того ж дня, між 20 годиною 00 хвилин та 21 годиною 00 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, а саме до приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, ст. 233 Кримінального процесуального кодексу країни, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 , без законних на те підстав, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, проник до подвір`я вказаного домоволодіння та підійшов до приміщення будинку, де шляхом відкриття дверей вказаного домоволодіння, які були не зачинені, таємно, незаконно, проник у середину приміщення будинку, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_8

03 лютого 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 було затримано у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

Цього ж дня, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

04 лютого 2025 року Радомишльським районним судом Житомирської області стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 03.04.2025.

24 лютого 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Цього ж дня, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

25 лютого 2025 року кримінальні провадження №0000030 за ч. 1 ст. 115 КК України, №0000032 за ч. 4 ст.185 КК України та №0000004 за ч. 1 ст.162 КК України об`єднанні в одне провадження під спільним №0000030.

27 березня 2025 року Радомишльським районним судом Житомирської області стосовно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.05.2025 включно.

Після цього, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, п.13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 162 КК України.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

За час тримання під вартою ОСОБА_4 вказані ризики не зменшились, судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, а тому вищевказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане до суду клопотання про продовження обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав зазначених в ньому. Обвинувальний акт направлено до Радомишльського районного суду, однак перше підготовче засідання на даний час не призначено. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечив. Його захисник - адвокат ОСОБА_5 погоджується з позицією свого підзахисного.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

Злочин за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.02.2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 03.04.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.03.2025 року ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.05.2025 року включно.

Однак, станом на 30.04.2025 року підготовче засідання не проведено, судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, не досліджені докази, не допитані потерпілі і свідки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, постійного джерела доходів не має, не має стійких соціальних зв`язків, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого та тяжкого злочинів, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового розгляду, існують ризики того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому, у зв`язку з викладеним, суд вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спроби обвинуваченого уникнути відповідальності.

Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

Враховуючи викладене, заявлені в клопотанні та доведені в судовому засіданні ризики не зменшилися, а відтак виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В частині 4 цієї статті вказано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 , а саме п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, є злочином, який спричинив загибель людини, то суд не визначає йому розмір застави.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 03.05.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000030, строком на 60 діб, а саме по 28 червня 2025 року включно без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст проголошено 01 травня 2025 року.

Слічий суддя ОСОБА_9