Справа № 203/2468/25
Провадження № 1-кп/0203/1425/2025
УХВАЛА

іменем України

08 травня 2025 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000769 від 14.03.2025 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Центрального районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор, посилаючись на ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, просила змінити на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того просила врахувати майновий стан обвинуваченого, втрату ним внаслідок бойових дій житла, яке він мав на окупованій території, наявність суперечливих даних щодо вартості спричиненої шкоди .

Обвинувачений підтримав доводи захисника.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення застави у сумі 242240 гривень на строк до 12 травня 2025 року.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог КПК України судом встановлено, що обвинуваченому інкримінований злочин, який відповідно до ст.12КК України відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи доводи прокурора щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, суд зазначає, що судовий розгляд даного кримінального провадження тільки розпочато, тому, враховуючи стадію судового розгляду, серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачений матиме змогу впливати на вказаних осіб з метою змін або викривлення їх показань, а тому ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшився та не перестав існувати.

Крім того, ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення також продовжує існувати, оскільки обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, правопорушення в даному кримінальному провадженні вчинено в період іспитового строку. Крім того, обвинувачений на момент вчинення інкримінованого злочину не був працевлаштований, законних та стабільних джерел доходів не мав, тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення задля особистого збагачення.

Доводи сторони захисту щодо неможливості перебування під вартою через незадовільний стан здоров`я суд не бере до уваги, оскільки ним не надано відповідних доказів.

Посилання захисника на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди також відхиляються судом у зв`язку з тим, що оцінка доказів на даній стадії судового розгляду є неможливою та відбувається тільки після дослідження всіх доказів у справі, наданих сторонами кримінального провадження.

Щодо відсутності у обвинуваченого власного житла та його втрату через окупацію території, на якій воно розташоване, суд вказує, що відсутність власного житла не може нівелювати встановлені судом ризики. Також суд зауважує, що такі обставини існували і на момент вчинення правопорушення, за яке він був судимий попереднім вироком суду, і на момент вчинення інкримінованого злочину, однак вони жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

При цьому слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Застава фактично є гарантією, що обвинувачений буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а суд має визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

Суд вважає, що раніше визначений обвинуваченому розмір застави на цій стадії судового розгляду, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та в разі його внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень у справі, а також запобігти спробі переховуватися від суду, тому клопотання захисника про зменшення розміру застави задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та перешкоджати розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 199, 314, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 06 липня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим процесуальних обов`язків - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0017442, відкритий Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області () в ДКСУ, м.Київ (МФО 820172), в разі внесення якої звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 12 травня 2025 року о 17.00 годині.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1