Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3636/25
У Х В А Л А

21.07.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчого Слідчого відділу Відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого відділу Відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної у кримінальному провадженні №0000451, відомості про яке внесені до ЄРДР 18.07.2025р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Київ та мешканки АДРЕСА_1 , українки за національністю, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_5 .

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , в період дії правового режиму воєнного стану, введеного у дію на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин, так 18 липня 2025 року близько 15 години 39 хвилин, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні ломбарду «Сакура», що за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 43, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, таємно, викрала золоту каблучку вагою 1,39 грам, вартість якого становить 6100, 50 гривень, та з викраденим зникла в невідомому напрямку, чим самим спричинила потерпілій стороні ПТ «Ломбард Сакура», матеріальну шкоду на вище вказану суму, а відтак ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

18 липня 2025 року гр. ОСОБА_5 , затримано у відповідності до ст. 208 КПК України, 19 липня 2025 року слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майором поліції ОСОБА_3 , повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_5 , підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами. Підозрювана ОСОБА_5 , вчинила умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Більше того, існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків даного кримінального правопорушення, без дозволу слідчого, прокурора та суду, з метою пошуку роботи, може виїхати з місця постійного проживання, переховуючись при цьому від органів слідства, прокурора, суду та враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, внаслідок чого не має соціальних чинників, які б прив`язували його до постійного місця проживання.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , так як такі нею дотримані не будуть.

В свою чергу майновий стан та відсутність будь яких відомостей про наявність в ОСОБА_5 , постійного місця роботи, позбавляють можливості обрати щодо останньої, запобіжний захід у вигляді застави.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК Україн

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, вважає за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні обставини, а відтак проссять суд застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали; підозрювана та її захисник проти заявленого клопотання заперечували, мотивуючи тим, що підозрюваний має стійкий соціальний стан, процесуальні обов`язки підозрювана буде виконувати належним чином, подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, у підзахисної поганий стан здоров`я, а відтак, заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Встановлено, що органом досудового слідства СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000451, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.07.2025р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, оскільки вказаний висновок підтверджується копією повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка 19.07.2025р. з дотриманням положень ст.278 КПК України їй вручена та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , в період дії правового режиму воєнного стану, введеного у дію на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин, так 18 липня 2025 року близько 15 години 39 хвилин, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні ломбарду «Сакура», що за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 43, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, таємно, викрала золоту каблучку вагою 1,39 грам, вартість якого становить 6100, 50 гривень, та з викраденим зникла в невідомому напрямку, чим самим спричинила потерпілій стороні ПТ «Ломбард Сакура», матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

18 липня 2025 року гр. ОСОБА_5 , затримано у відповідності до ст. 208 КПК України, 19 липня 2025 року слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майором поліції ОСОБА_3 , повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та невчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 , вчинила умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який, відповідно до ч.5 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідка, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків щодо запобігання спробам.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування і суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

Підозрювана ОСОБА_5 , з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та понятими, схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Знаходячись на волі підозрювана ОСОБА_5 , зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

Підставою застосування підозрюваній ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Європейського суду з прав людини у рішенні «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48 зазначив, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_5 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Більше того, існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків даного кримінального правопорушення, без дозволу слідчого, прокурора та суду, з метою пошуку роботи, може виїхати з місця постійного проживання, переховуючись при цьому від органів слідства, прокурора, суду та враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, внаслідок чого не має соціальних чинників, які б прив`язували його до постійного місця проживання.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , так як такі нею дотримані не будуть.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених Кодексів.

Разом з цим, відповідно до ст.183 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості підозрювану перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше правопорушення, як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обраний відносно підозрюваної запобіжний захід з урахуванням його тривалості - 60 діб не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Також слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.182,183,194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Київ та мешканки АДРЕСА_1 , українки за національністю, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, не судимої, - запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів до 15.09.2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання 18.07.2025 року

Визначити підозрюваній ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок підозрювана ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на підозрювану ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку невнесення застави строк тримання під вартою закінчується 15.09.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 22.07.2025р.

Слідчий суддя ОСОБА_1