1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6201/25 1-кс/335/2317/2025
27 червня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який здобув середню освіту, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, в силу ст. 89 КК України несудимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,
Слідчий звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Під час проведення розшукових заходів було встановлено, що мешканець Запорізького району, Запорізької області на ім`я ОСОБА_7 займається збутом вогнепальної зброї та боєприпасів на території м. Запоріжжя та Запорізького району (ЄО № 4374 від 10.05.2025).
Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканцем Запорізького району на ім`я ОСОБА_7 , який займається збутом вогнепальної зброї та боєприпасів на території м. Запоріжжя та Запорізького району являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але не пізніше 20.06.2025, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи корисливий мотив, направлений на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений спосіб придбав п`ять корпусів бойових ручних наступальних осколкових гранат РГН промислового виготовлення та п`ять бойових уніфікованих підривачів дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення.
Після чого, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з метою зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, переніс п`ять бойових корпусів гранат типу РГН та п`ять бойових підривачів до ручних гранат типу УЗРГМ до свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до 20.06.2025.
20.06.2025 приблизно о 14:40 годині ОСОБА_6 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний прямий умисел, направлений на збут бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно збув ОСОБА_8 особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в якості покупця, п`ять корпусів бойових ручних наступальних осколкових гранат РГН промислового виготовлення та п`ять бойових уніфікованих підривачів дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення. Останній за збуті бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 4000 гривень, тобто збув без передбаченого законом дозволу бойові припаси та вибухові пристрої.
В подальшому, 20.06.2025 в період часу з 14 години 53 хвилини до 16 години 23 хвилин ОСОБА_8 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_6 за 4000 гривень: п`ять корпусів гранат РГН та п`ять бойових підривачів типу УЗРГМ.
Згідно з висновком експерта № 19/108-25/960-ВТХ/ПФ від 24.06.2025, 5 (п`ять) предметів сферичної форми є корпусами бойових ручних наступальних гранат РГН промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але містять в собі заряд бризантної вибухової речовини А-ХІ-1 (флегматизований гексоген) масою 114 г, кожен. В корпусах бойових ручних наступальних осколкових гранат РГН закріплені перехідники під підривачі типу УЗРГМ для корпусів гранат РГО та РГН промислового виготовлення, які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, вибухових речовин не містять; 5 (п`ять) предметів циліндричної форми є бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г кожен.
Надані на дослідження корпуса бойових ручних наступальних осколкових гранат РГН у конструктивному поєднанні з перехідниками та наданими на дослідження бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії типу УЗРГМ-2 є бойовими ручними наступальними осколковими гранатами промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення.
Крім того, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно та з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але не пізніше 26.06.2025, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, у невстановлений спосіб придбав, п`ять корпусів гранат РГН та п`ять запалів типу УЗРГМ, які в подальшому переніс у невстановлене досудовим розслідуванням місце де зберігав без передбаченого законом дозволу до 26.06.2025. Після цього, ОСОБА_6 , не зупиняючись на скоєному та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, 26.06.2025 приблизно о 15 годині 50 хвилин, перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , збув за 4000 гривень ОСОБА_8 , особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, п`ять корпусів гранат РГН та п`ять запалів типу УЗРГМ, тобто збув без передбаченого законом дозволу бойові припаси та вибухові пристрої.
В подальшому, 26.06.2025 в період часу з 16 години 11 хвилини до 19 години 01 хвилин ОСОБА_8 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_6 за 4000 гривень п`ять корпусів гранат РГН та п`ять бойових підривачів типу УЗРГМ.
Згідно з довідкою № 1125/1 від 26.06.2025 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів встановлено, що п`ять предметів схожих на гранати є п`ять корпусів гранат РГН, які належать до категорії обмежено небезпечні.
Згідно з довідкою № 1125/2 від 26.06.2025 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, встановлено, що п`ять предметів схожих на підривачі є п`ять запалів типу УЗРГМ, які належать до категорії небезпечні.
26.06.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
26.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_6 усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання за вчинення тяжких злочинів, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки веде аморальний спосіб життя та має слабкі соціальні зв`язки, зловживає алкогольними напоями, характеризується за місцем мешкання негативного, що вказує на можливість та схильність підозрюваного не виконувати покладені на нього обов`язки у разі застосування більш м`якого (альтернативного) запобіжного заходу, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, слідчий просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, визначити підозрюваному розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність зазначених в клопотанні ризиків. Підозрюваний зазначив, що не має намірів чинити перешкоди кримінальному провадженню, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Захисник підтримав позицію підозрюваного та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
26.06.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
26.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
Аналіз фактичних даних, що містяться показаннях свідка ОСОБА_8 , протоколах огляду речей; висновку експерта за результатами проведення проведення судової вибухово-технічної експертизи № 19/108-25/960-ВТХ/ПФ від 24 червня 2025 року; протоколі затримання підозрюваного, дозволяє дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість наданих слідчим та прокурором доказів. Остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам на предмет їх допустимості, достовірності, належності та достатності має бути здійснена судом на стадії судового провадження.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , відносяться до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет існування ризиків, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
З урахуванням особи підозрюваного, зокрема того, що він підозрюється у вчиненні злочинів, які відноситься до категорії тяжких, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років з конфіскацією майна, доводи прокурора про те, що у разі незастосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, останній може переховуватись від органу досудового слідства або суду з метою уникнення покарання, є переконливими.
З огляду на обставини кримінального провадження, викладені у клопотанні слідчого та повідомлені прокурором в судовому засіданні, відсутність відомостей щодо наявності у підозрюваного законних джерел доходу, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також продовжує існувати, оскільки підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчинити нові кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, яке йому інкримінуються.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усунуть ризиків, існування яких встановлено слідчим суддею.
Відомостей щодо існування обставин, що унеможливлюють тримання підозрюваного під вартою, зокрема за станом здоров`я, слідчому судді не надано.
З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує обставини та тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, вік та майновий стан підозрюваного, який ва судовому засіданні повідоми, що має мінливий сезонний заробіток приблизно 700,00 грн. за зміну, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання слідчого судді, внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраховувати з дня фактичного затримання підозрюваного, тобто з 26 червня 2025 року до 24 серпня 2025 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора або до суду за вимогою;
-утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 24 серпня 2025 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складений 27 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1