Справа № 451/196/25
Провадження № 1-кп/451/63/25
УХВАЛА

судового засідання

04 вересня 2025 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

найменування кримінального провадження: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2024 за №0000114 про обвинувачення ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

сторони кримінального провадження: сторона обвинувачення - прокурор Радехівського відділу Шептицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , захисник потерпілих ОСОБА_10 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_11 ;

інші учасники судового провадження: немає;

розглянув у закритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться на вул. Львівській, 14А, у м. Радехів клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 на домашній арешт у нічний час доби та клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 ,

з участю прокурора, обвинуваченої, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , захисника потерпілих ОСОБА_10 обвинуваченої та її захисника ОСОБА_11

у с т а н о в и в :

у провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебуває на розгляді обвинувальний акт №0000114 про обвинувачення ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд свою ухвалою від 15.07.2025 продовжив обвинуваченій ОСОБА_3 , строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці до 12 вересня 2025 року включно. Зобов`язано ОСОБА_3 виконувати такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання; утриматися від повернення паспорта для виїзду за кордон, зданого до відповідних органів державної влади ( а .с. 113-116, том ІІ).

Заявою від 05.08.2025 року обвинувачена ОСОБА_3 повідомила суд про зміну місця проживання та зазначила, що і даний час проживає на АДРЕСА_2 ( а.с.127, том ІІ).

4 вересня 2025 року до суду поступило клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 на домашній арешт у нічний час доби.

У клопотанні зазначає, що підставами, які свідчать про необхідність зміни застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу, сторона захисту зазначає сукупність таких обставин, зокрема: бездоганна процесуальна поведінка обвинуваченої протягом всього часу досудового розслідування та судового провадження; відсутність обгрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; матеріальний стан обвинуваченої, який не дозволяє забезпечити потреби для життєдіяльності її самої та її неповнолітньої доньки (їжа, одяг, лікування, освіта). За весь період перебування під цілодобовим домашнім арештом особа не порушила встановленого порядку. В матеріалах справи наявні заяви щодо необхідності відлучитися з місця її постійного перебування із зазначенням куди відправлялась обвинувачена, зокрема крім суду, були повідомлення до місцевого відділу поліції. Також обвинувачена здала свій паспорт для виїзду за кордон до відповідного органу на вимогу суду, що в свою чергу унеможливлює виїзд її з України. Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то звертає увагу суду на те, що обвинувачена повідомила досудовому слідству всі обставини справи. Допит був проведений до обрання запобіжного заходу. Також, обвинувачена погодилась відтворити всі події до обрання запобіжного заходу. Тобто, поведінка останньої підтверджує факт сприяння у розкриттю злочину, що унеможливлює, станом на даний час. приховування чи спотворення встановлених фактів досудовим слідством. Звертаємо увагу суду, що станом на даний час до суду подані докази по справі, а тому обвинувачена не може спотворити такі докази, знищити чи приховати. Зокрема, що стосується потерпілих, то такі також виступили на даній стадії розгляду справи. В свою чергу, до тепер обвинувачена не шукала способів впливати на потерпілих, свідків чи залякувати їх, що підтверджується відсутністю будь яких заяв щодо такого факту. Тим паче, що основний свідок подій даної справи є її донька з якою вона проживає. Обвинувачена не має наміру переховуватися, що підтверджується тим, що остання виїжджаючи за межі міста Радехова, завжди поверталася до встановленого місця перебування її під домашнім арештом. Тому саме така поведінка та відповідальність обвинуваченої засвідчує необгрунтованість ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена є внутрішньо переміщеною особою. Ні особистого житла чи будь якого майна у ОСОБА_3 за місцем її тимчасового перебування немає. Її будинок, батьки та інші родичі перебувають на окупованій території, а тому допомогти в утримані її дитини практично немає кому. ОСОБА_3 проживає разом з донькою в будинку чужих осіб, які крім того, що надають безкоштовно житло, оплачують комунальні послуги, ще й додатково змушені допомагати з харчуванням. Як вбачається зі матеріалів справи, обвинувачена змушена переїжджати з одного місця проживання на інший, у зв`язку з неможливістю оплачувати проживання, а власники таких будинків дозволяють проживати обвинуваченій з ними нетривалий період, оскільки неготові оплачувати комунальні послуги замість ОСОБА_3 довгий час. Своє проживання обвинувачена старається компенсовувати доглядом за будинком, прибиранням та готуванням їжі. Але основне її та її доньки харчування часто забезпечується тими людьми, які дозволяють їм проживати в них. Всі базові потреби неповнолітньої доньки та обвинуваченої не можуть бути забезпеченні. Звертаємо увагу суду, що донька ОСОБА_3 не мала змоги поступити до вищого навчального закладу через фінансові неможливість добиратись до навчального закладу, не говорячи про оплату навчання. Також, обвинувачена має проблеми зі здоров`ям, що потребує лікування, періодичної діагностики та спостереження, а це в свою чергу тягне фінансові втрати, які знову ж таки обвинувачена не може забезпечити. Відповідно, до ст. 178 КПК України, суд при обрані запобіжного заходу, крім ризиків передбачених у ст. 177 КПК України, враховує обставини, зокрема міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше. На теперішній час, обставини, які стали підставою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу виді цілодобового домашнього арешту суттєво змінилися, зокрема, ризики, передбачені ст.І77 КПК України, суттєво зменшились, деякі з них взагалі перестали існувати, а нові ризики не з`явились, що є об`єктивною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Разом з тим, врахування лише однієї тяжкості покарання не може бути підставою, яка підтверджує наявність ризику переховування обвинуваченої. Практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу. У своїй ухвалі від 23.05.2024 у справі № 991/4325/24 слідчий суддя ВАКС зазначила, що обгрунтованість застосованого раніше запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявнос ті чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, або внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його продовження чи пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Продовження, пом`якшення, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження можуть змінюватись підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути продовжений, скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами зміни запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взя то до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме - змінилась кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення, однак існування таких обставин повинно буз и обгрунтовано належними доказами. Відповідно до рішення ЄСГ1Л у справі "Клітин проти України" у справі №30671/04 від 23.01.2012 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Зокрема доказами па обгрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку: інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю. Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня ("Панченко проти Росії" (Рапсіїепко V. Киззіа), § 106, "Летельє проти Франції", п.43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами. Звертає увагу суду на те, що у разі застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, обвинувачена не буде звільнена від обов`язків передбачених ст.194 КПК України. Так, статтею 29 Конституції У країни встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та у порядку, встановлених законом ( а. с. 216-221 том ІІ).

4 вересня 2025 року прокурор ОСОБА_4 подав письмове клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, яке підтримав у судовому засіданні у повному обсязі, та просив продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 строк домашнього арешту на два місяці з покладенням обов`язків. Так як на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Клопотання обґрунтоване тим, що 09.11.2024, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України внесено до ЄРДР за №0000114.

09.11.2024 о 09 год 39 хв - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, та цього ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 11.01.2025, включно, який продовжувався неодноразово.

Обставини, на яких ґрунтується обвинувачення є:

- протоколом огляду місця події від 09.11.2024 в ході яких виявлено та вилучено кухонний ніж, одяг та інші речі зі слідами РБК;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

- повідомлення про підозру ОСОБА_3 ;

- протоколом слідчого експерименту із підозрюваною ОСОБА_3 ;

- висновки експертиз.

Обгрунтованість обвинувачення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ураховуючи наведене, а також те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, є необхідність продовження строку застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту та виконання покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_11 та сама обвинувачена ОСОБА_3 клопотання про зімну запобіжного заходу підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Заперечили щодо клопотання про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки у обвинуваченої відсутні засоби для існування у якої на утриманні перебуває неповнолітня дочка. Обвинувачена повідомила суду, що вона мала реальну можливість покинути місце проживання, але цього не зробила і не має наміру цього робити.

Прокурор у судовому засідання клопотання про продовження запобіжного захожу підтримав та просив його задовольнити, у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу просив відмовити, оскільки обвинувачена вчинила тяжкий злочин. Тяжкість вчинення злочину не є виключною обставиною для відмови у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, але враховуючи той факт, що ОСОБА_13 , який помер примовчував вчинення злочину ОСОБА_3 , а обвинувачена відразу не призналась у вчиненні злочину, є усі підстави на його думку для продовження їй цілодобового домашнього арешту, оскільки ця обставина може слугувати переховуванням від суду.

Представник потерпілих ОСОБА_10 як сторона потерпілих частково підтримує клопотання прокурора та захисника із встановеннням обвинуваченій часового режиму в нічний час із 21 до 6 години з покладенням на неї відповідних обов`язків.

Потерпіла ОСОБА_5 проти клопотання про зміну запобіжного заходу заперечила, підтримала клопотання прокурора.

Потерпілий ОСОБА_6 проти клопотання про зміну запобіжного заходу заперечив, підтримала клопотання прокурора, не бажає, що особа, яка вчинила злочин відносно його сина ходила по вулицях міста. У неї є родичі у Луцьку, зокрема тітка та брат, й дочка може у них проживати і відповідно вони можуть їй допомагати.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши питання доцільності зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченої із цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби та клопотання про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового арешту, суд встановив наступні обставини справи та виходить з наступних мотивів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних ін тересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була зас тосована належна правова процедура.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та у порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Згідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тобто у розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку суду є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Разом з тим, судом враховується, що згідно ч. 1 ст. 178 КПК Україги при вирішенні питання про обрання (продовження запобіжного заходу, зміну запобіжного заходу), крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші обставини.

Як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Постановляючи ухвалу суду від 15.07.2025 про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 , строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці до 12 вересня 2025 року включно, суд дійшов до висновку про існування на той час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд встановив, що з моменту відкриття кримінального провадження ОСОБА_3 жодного разу не ухилялася від органів досудового розслідування, з`являлася на виклик слідчого так і до суду під час розгляду справи та цим продемонструвала готовність до співпраці з судом. ОСОБА_3 є тимчасово переселеної особою, сама виховує дочку (доказів протилежного суду не надано), яка потребує догляду і перебуває на її утриманні, фактично є єдиним годувальником у сім`ї та не має можливості працювати, так як перебування під цілодобовим арештом не дає змоги працевлаштуватись, що ставить під загрозу матеріальне становище її особисто та її неповнолітньої дочки.

Також судом враховано, що ОСОБА_3 раніше не притягувалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності, жодного разу не порушувала запобіжного заходу, а ризики, які існували на час продовження цілодобового домашнього арешту відпали, оскільки потерпілі та основний свідок допитані у судовому засіданні, а тому наявні підстави для зміни запобіжного заходу більш м?яким запобіжним заходом у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Разом з тим, суд враховує доводи клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу й застосування домашнього арешту у нічний час доби, оскільки обвинувачена родичів не має, жодних доходів та засобів існування не має, та цілодобовий домашній арешт позбавить її можливості працевлаштуватися та заробити кошти на існування для неї та її неповнолітньої дочки.

Ризики вчинення обвинуваченою дій, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона схильна і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні у майбутньому.

Обов`язок доведення наявності цих ризиків покладається на сторону обвинувачення. Прокурор у своєму клопотанні посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак ці твердження є голослівними, не підтверджені жодними доказами та спростовуються наступним.

1) Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК).

Сторона обвинувачення обґрунтовує цей ризик виключно тяжкістю можливого покарання. Проте, як неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»), сама по собі суворість покарання не може бути єдиною підставою для тримання під вартою чи іншого обмеження свободи. Цей ризик має оцінюватися у сукупності з іншими обставинами, що характеризують особу підозрюваного.

Суд наголошує на обставинах, що повністю нівелюють цей ризик, оскільки обвинувачена мала реальну можливість переховуватись від слідства при встановленні їй запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без носіння електронного браслату.

Отже, твердження прокурора про наявність ризику переховування є лише припущенням, не підкріпленим жодними фактичними даними.

Крім того прокурор не навів жодного факту, який би свідчив про спроби ОСОБА_14 впливати на свідків. Основний свідок у справі є неповнолітня дочка обвинуваченої, позиція якої чітко зафіксована в офіційному документі журналі судового засіданні та фіксуванням судового засідання технічними засобами. Змінити ці показання під тиском неможливо.

Зазначені обставини також нівелюють твердження обвинувачення про надуманий влив.

Жодних ризиків, про які зараз заявляє прокурор, за цей час не виникло і не було зафіксовано.

Звернення з таким клопотанням до суду виглядає не як захід для запобігання ризикам, а як форма тиску на обвинувачену.

Поведінка сторони обвинувачення свідчить не про наявність ризиків з боку обвинуваченої, а про однобокість та упередженість самого судового розгляду.

Суд зазначає, що прокурором в ході розгляду клопотання у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризики про які зазначав прокурор у судовому засіданні є недоведеними, будь які припущення про можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду є суто теоретичними та не підтверджуються жодними реальними фактами, враховуючи той факт, що обаинувачена перебувала під цілодобовим домашнім арештом без носіння електронного браслету і не залишила місце свого проживання, хоч мала таку реальну можливість.

Свідок основний як і потерпілі допитані у судоовому засіданні, нових матеріалів немає, вже існуючи матеріали справи зібрані. У матеріалалх справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_3 може якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню. Як вбачається із повідомлення про підозру, вчинене разове, не триваюче правопорушення. Інші факти вчинення нових або повторних злочинів у справі відсутні, ризики, на які посилалась сторона обвинувачення при обранні запобіжного заходу та продовженні відпали.

Враховуючи, що фундаментальним принципом, що лежить в основі всієї системи кримінального провадження, є презумпція свободи особи. Цей принцип закріплений у ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ). Свобода є нормою, а будь-яке її обмеження, включно із запобіжними заходами, є винятком, що вимагає найсуворішого обґрунтування. Цей підхід повністю кореспондується з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ), яка є частиною національного законодавства України. ЄКПЛ також проголошує право на свободу та особисту недоторканність і встановлює вичерпний перелік підстав для позбавлення волі. Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) послідовно наголошує, що будь-яке обмеження свободи має бути не лише законним, але й необхідним у демократичному суспільстві.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що застосування до обвинуваченої домашнього арешту в нічний час доби здатне в повній мірі забезпечити дієвість даного кримінального провадження та при цьому якнайменше обтяжує права та свободи обвинуваченої в рамках даного кримінального провадження з огляду на усі обставини справи.

Отже, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п.1, 5 ч.1 вказаної статті, відносно обвинуваченої ОСОБА_3 необхідно змінити на час судового розгляду запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби до 2 листопада 2025 року включно, поклавши на ОСОБА_3 такі обов`язки: не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 21-00 години по 06 - 00 годину наступного дня, у тому числі у вихідні та святкові дні, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу для отримання медичної допомоги; прибувати за першою вимогою до суду на визначений час; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від повернення паспорта для виїзду за кордон, зданого до відповідних органів державної влади; не спілкуватися з потерпілими та свілками даного кримінального провадження з приводу обставин, доказів та інших питань, пов`язаних із цим кримінальним провадженням.

Керуючись ст. ст. 29, 62 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 369 -372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_11 задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Вишневе Скадовського району Херсонської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби 21:00 до 06:00, терміном на 60 днів, а саме до 2 листопада 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 21-00 години по 06 - 00 годину наступного дня, у тому числі у вихідні та святкові дні, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу для отримання медичної допомоги;

2) прибувати за першою вимогою до суду на визначений час;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматися від повернення паспорта для виїзду за кордон, зданого до відповідних органів державної влади;

5) не спілкуватися з потерпілими та свідками даного кримінального провадження з приводу обставин, доказів та інших питань, пов`язаних із цим кримінальним провадженням.

Ухвала Радехівського районного суду Львівської області від 15.07.2025 про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту припиняє свою дію після закінчення строку її дії, тобто з 04.09.2025.

З 04.09.2025 вважати застосованим запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУ Національної поліції у Львівській області з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали до 2 листопада 2025 року включно. По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби передати для виконання відділення поліції №1 Шептицького районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1

Повний текст ухвали судового засідання складено 8 вересня 2025 року.