Провадження №1-в/127/280/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

представника установи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режим відеоконференції в залі суду №20, в м. Вінниці, подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_9 стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_9 стосовно засудженого ОСОБА_6 про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Подання мотивоване тим, що засуджений на дату звернення до суду відбув тридцять років три місяці шість днів призначеного строку покарання, за весь період відбування покарання має сім заохочень, п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, які зняті та погашені, на виробництві установи не працевлаштований, неконфліктний, в скоєному злочині розкаюється, висловлює позитивні наміри на життя, тому рішенням комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

В судовому засідання представник установи ОСОБА_8 підтримав подання начальника установи, просив замінити ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення на покарання у виді позбавлення волі на певний строк з мотивів викладених у поданні.

Захисник ОСОБА_7 просив суд задовольнити подання, оскільки засуджений відбув понад тридцять років з призначеного судом покарання, став на шлях виправлення, має позитивні плани на майбутнє, має заохочення, стягнення відсутні, був учасником бойових дій, тому після заміни покарання на строкове бути мати змогу стани на захист держави, зважаючи на його патріотичну позицію.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав подання, зазначив, що покарання у виді довічного позбавлення волі позбавляє його права укласти контракт та здійснювати захист держави, тому просив задовольнити подання та замінити йому покарання.

Прокурор ОСОБА_5 зазначив, що подання є необґрунтованим та немотивованим, підстави для задоволення відсутні, оскільки ОСОБА_6 за період відбування покарання характеризується посередньо, вчинив ряд тяжких кримінальних правопорушень в складі збройного формування. Також, слід звернути увагу на кількість вчинених епізодів, наявність стягнень, хоч і погашених. Дані обставини вказують на відсутність на даний час достатніх підстав для заміни покарання, тому просив відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали подання та особову справу засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)» за вироком судової колегії в кримінальних справах Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року, зміненим в частині призначеного покарання ухвалою Верховного Суду України від 30 січня 2001 року, яким його визнано винним за вчинення злочинів, передбачених ст. 69, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 86, ч. 1 ст. 222, п.п. «а», «г», «е», «ж», «з», «і» ст. 93, ст. 17, ст. 19, п.п. «а», «ж», «з», «і» ст. 93, ст. 70 КК України, та на підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів, засуджено до довічного позбавлення волі у тюрмі з конфіскацією всього його майна.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_6 вчинив умисне корисливо-насильницьке кримінальне правопорушення, під час перебування в слідчому ізоляторі поміщався до карцеру, за даним вироком у віці тридцяти чотирьох років організував стійке злочинне угрупування та в його складі скоїв ряд умисних корисливо-насильницьких правопорушень з обтяжуючими обставинами. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. За оціночний період відбування покарання не зафіксовані спроби втечі. Позитивні плани на майбутнє є, намагається впроваджувати їх в своєму житті. Соціально-корисливі зв`язки з рідними підтримуються деякою мірою через їх проживання за межами держави.

Також, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання був сім раз заохочений, зокрема:

- 02.12.2003 дозвіл на одержання додатково однієї посилки або передачі (за сумлінну поведінку і ставлення до праці);

- 23.08.2007 надання додаткового короткострокового або тривалого побачення (за сумлінну поведінку і ставлення до праці);

- 25.06.2008 подяка (за сумлінну поведінку і ставлення до праці);

- 19.12.2008 надання додаткового короткострокового або тривалого побачення (за сумлінну поведінку і ставлення до праці);

- 04.09.2009 подяка (за сумлінну поведінку і ставлення до праці);

- 11.02.2014 надання додаткового короткострокового або тривалого побачення (за сумлінну поведінку і ставлення до праці);

- 26.08.2016 подяка (за сумлінну поведінку і ставлення до праці).

Крім того, має п`ять стягнень, а саме:

- 18.02.1998 поміщення засуджених, які тримаються у приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на трок чотирнадцять діб (намагання встановити між камерний зв`язок);

- 05.01.1999 поміщення засуджених, які тримаються у приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на трок чотирнадцять діб (зняв наручники);

- 07.06.2002 попередження (спав в денний час на спальному місці);

- 18.09.2020 сувора догана (вилучено мобільний телефон);

- 13.04.2023 догана (вилучено мобільний телефон).

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Передумовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є фактичне відбуття засудженим певної частини строку призначеного вироком суду покарання, а підставою та обставина, що засуджений став на шлях виправлення. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є позитивні зміни, що відбуваються в його особистості, підтверджені його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами п. 2 та п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії.

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Частинами 12, 13 ст. 154 КВК України визначено обставини, які враховуються під час вирішення питання про заміну більш м`яким (позбавлення волі на строк від 15 до 20 років) покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зазначені норми зобов`язують приймати таке рішення з урахуванням висновку адміністрації установи щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, складання якого здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Метою подання такого висновку є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Також, Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч. 1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч. 3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81,82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч. 8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Слід зазначити, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років за наявності двох умов: відбуття засудженим не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та доведення засудженим, що він став на шлях виправлення.

Суд зазначає та погоджується, що у поведінці засудженого ОСОБА_6 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак, не вбачає такого ступеня позитивних змін у поведінці засудженого, які могли б слугувати підставою для пом`якшення покарання, оскільки, засуджений на час розгляду подання не довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, що став на шлях виправлення, на підтвердження чого свідчить наявність у засудженого дисциплінарних стягнень та відносно невеликої кількість заохочень за весь період відбування покарання.

Крім того, єдиною і достатньою підставою пом`якшення покарання є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється поведінка засудженого,яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, та й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Як вбачається з матеріалів справи, засуджений під час відбування покарання порушував встановлений порядок відбування покарання, має стягнення, хоч і погашені, отже суд критично ставиться до твердження що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення та заслуговує на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, у суду відсутні дані про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується посередньо, допускав порушення режиму відбування покарання, вину у вчиненому визнав частково, крім того, саме він у віці тридцяти чотирьох років організував стійке злочинне угрупування та в його складі скоїв ряд умисних корисливо-насильницьких правопорушень з обтяжуючими обставинами, тому вказані обставини не можуть свідчити, що він став на шлях виправлення.

Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, суд приходиться до висновку, що подання про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_9 стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області на протязі семи днів з дня її оголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: