УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України підполковника юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000370 від 26.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Болгарії, громадянина Республіки Болгарії, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2018 року народження, працюючого на посаді директора «Faratex DWC LLC» (ОАЕ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України підполковника юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000370 від 26.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000370 від 26.04.2024 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передюаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

23.04.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

23.04.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Підозра повідомлена ОСОБА_4 обґрунтовується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме даними, що містяться у: протоколі за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних мереж від 06.02.2025 стосовно ОСОБА_10 ; протоколі за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних мереж від 06.02.2025 стосовно ОСОБА_9 ; протоколі за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних мереж від 13.03.2025 стосовно ОСОБА_9 ; протоколі за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних мереж від 02.01.2025 стосовно ОСОБА_10 ; протоколі огляду від 11.09.2024; відповідей на доручення слідчого з оперативного підрозділу від 09.09.2024 вих. № 8/1/1-13338, 12.09.2024 вих. № 8/1/1-13782, 18.10.2024 вих. № 8/1/1-14922, 02.01.2025 вих. № 8/1/1-27, 24.01.2025 вих. № 8/1/1-755, 31.01.2025 вих. № 8/1/1-1800, 17.01.2025 вих. № 8/1/1-454, 11.02.2025 вих. № 8/1/1-2194, 07.03.2025 вих. № 8/1/1-3726, 21.04.2025 вих. № 8/1/1-6049, з додатками до них, у тому числі протоколів огляду; відповіді на доручення слідчого з оперативного підрозділу від 11.02.2025 вих. № 8/1/1-2194 з додатками (документальними матеріалами); інших докаів у кримінальному провадженні, які відповідно до ст. 222 КПК України на даному етапі не підлягають розголошенню під час досудового розслідування.

На думку органу досудового розслідування, враховуючи, що підозрюваному ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, остання може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з мотивів у ньому наведеним та вказав, що не вбачає підстав для застосування менш суворішого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, з мотивів необґрунтованості повідомлення про підозру, вважає, відсутню суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, інкримінованого її підзахисному, наголосила на тому, що ОСОБА_4 являється неризидентом України, що виключає можливість інкримінування дій вказаних у підозрі за ч. 1 ст. 111-2 КК України, вказала, що докази наявності суб`єктивної сторони інкримінованого її підзахисному кримінального правопорушення відсутні, а підозра ґрунтується на недопустимих доказах та на припущеннях сторони обвинувачення. Крім того, ризики неправомірної процесуальної поведінки вважає недоведеними. У зв`язку із чим, просила відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання, додатки до нього, заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного, суд, дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Так, слідчими 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000370 від 26.04.2024 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

23.04.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

23.04.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Аналізуючи надані слідчому судді для вивчення копії матеріалів кримінального провадження на обґрунтування підозри повідомленої ОСОБА_4 в обсязі долученому до клопотання, а саме дані, які містяться в процесуальних документах та протоколах слідчих дій, слідчий суддя вважає, що у даному випадку можна дійти висновку про причетність, останнього до вчинення протиправних дій, відповідальність за які, передбачена законом про кримінальну відповідальність а саме за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а тому слідчий суддя не бачить у висновках прокурора про обґрунтованість підозри, чогось очевидно довільного чи необґрунтованого, що виправдовує застосування заходів забезпечення.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_4 нерезидентом України, а відтак не останній не може бути суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 111-2 КК України, відповідальність за даною статею настає за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Разом із тим, зважаючи на початкову стадію кримінального провадження, юридичне формулювання підозри, має бути перевіреною в ході досудового розслідування кримінального провадження, що не виключає можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею враховуються наступні обставини, а саме: те, що наявні вагомі докази, що свідчать про причетність ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення, те, що в разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, йому буде призначено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також враховуючи його вік, майновий стан, сімейний стан, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки вчинення кримінального правопорушення, те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання на території м. Києва, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2018 року народження, факт вчинення кримінального правопорушення, проти основ національної безпеки України, в період військового стану, що в сукупності вказує на наявність ризиків такої неправомірної поведінки підозрюваного як переховування від органів досудового розслідування та суду.

Можливість знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зумовлена на даний час тим, що органом досудового розслідування встановлено не всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказане кримінальне провадження має виняткову складність, на даний час досудове розслідування триває, проведено не всі слідчі (розшукові) дії, встановлюється можливі співучасники кримінального правопорушення, а також можливі об`єкти які були або є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, у зв`язку із чим, вказаний ризик суд вважає доведеним.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд вважає доведеним, з огляду на те, підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може вчинити дії, з метою примушування свідків та інших учасників кримінального провадження давати вигідні для неї показання.

При цьому, враховуючи, що у відповідності до ст. 23; ч. 4 ст. 95 КПК України, суд сприймає всі докази безпосередньо та може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому при перебуванні підозрюваної на свободі не зможе запобігти ризику здійснення незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, що є ризиком визначеним п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, на переконання суду є доведеним, з огляду на обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, те, що інкримінована злочинна діяльність спрямована на вчинення злочину проти національної безпеки України.

Існуючих ризиків достатньо для висновку про те, що у даному випадку менш суворіший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не забезпечить ненастання існуючих ризиків.

Наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому, на переконання слідчого судді наявні передбачені законом підстави для задоволення клопотання щодо застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо соціальних зв`язків та способу життя підозрюваної, не переважають встановлених судом ризиків.

При цьому, згідно ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обсяг підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти основ національної безпеки України, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

Строк дії ухвали слід встановити до 60 діб.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 193-194, 196, 197 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) запобіжний у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто по 11 год. 26 хв. 21 червня 2025 року включно.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) під вартою встановити до 60 днів, тобто по 11 год. 26 хв. 21 червня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали судом проголосити 28.04.2025.

Слідчий суддя