Справа № 167/296/25
Номер провадження 1-кп/167/61/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000762, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

в с. Немир Рожищенського району Волинської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, працюючого вантажником у ПрАТ «Луцький пивзавод», раніше не судимого, зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ,

за ст. 287 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в :

1 жовтня 2023 року приблизно о 3 год. неподалік домоволодіння

АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , в порушення вимог пп. «ґ» п. 2.9 Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами, допустив останнього до керування мотоциклом марки «Lifan LF 175-2Е» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та надав дозвіл на керування та рух вказаним мотоциклом для поїздки в с. Ясенівка Луцького району Волинської області.

1 жовтня 2023 року приблизно о 06:10 на автодорозі зі сторони с. Ясенівка у напрямку с. Вітоніж Луцького району Волинської області неповнолітній ОСОБА_6 , в порушення вимог пп «а» п. 2.1, пп «б» п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керував мотоциклом марки «Lifan LF 175-2Е» (д.н.з. НОМЕР_1 ), з пасажиром малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив виїзд мотоцикла за межі проїжджої частини дороги з подальшим його падінням. У результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній водій ОСОБА_6 отримав не сумісні з життям тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетно-спинномозкової травми, розриву атланто-потиличного зчленування з повним розривом спинного мозку, відкритої черепно-мозкової травми: кільцевидний злам кісток основи черепа, забій головного мозку із крововиливами під оболонки, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, крововиливи в ділянці коренів легень, множинні садна та забійно-рвані рани голови, а малолітня пасажирка ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді дифузійного забою головного мозку, перелому кісток основи черепа та склепіння черепа, малу гематому над твердою мозковою оболонкою лобно-скроневої ділянки зліва, множинних саден голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, спастичного лівобічного геміпареза 2 рівня, травматичного ушкодження лівого зорового та окорухового нервів, сліпоти на ліве око.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ст. 287 КК визнав повністю. Із показань ОСОБА_3 слідує, що приблизно з 21 год. 31 вересня і до 3 год. 1 жовтня 2023 року він перебував на дні народження товариша, куди приїхав на своєму мотоциклі. Коли святкування добігало кінця, то ОСОБА_6 запропонував підвезти обвинуваченого на його мотоциклі додому, оскільки ОСОБА_3 вже був випивший. Обвинувачений запитав чи він вміє керувати мотоциклом та чи має посвідчення водія і останній відповів ствердно, тому вони удвох поїхали до ОСОБА_3 додому. Після цього ОСОБА_6 попросив в обвинуваченого мотоцикла, щоб поїхати в с. Ясенівка, і ОСОБА_3 , не перевіряючи чи має той посвідчення водія, передав ключі від транспортного засобу і шолома, а сам пішов спати. Приблизно о 6 год. ранку обвинуваченому телефоном повідомили про ДТП у якій

ОСОБА_6 загинув, а ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. Щиро розкаявся у вчиненому івисловлював готовність нести за це відповідальність.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини, які зазначені в обвинувальному акті. Після того випадку обвинувачений просив вибачення в її сім`ї, повністю відшкодував завдану шкоду, тому претензій до нього не має.

З урахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, потерпілою та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд, на підставі

ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи інкримінованого ОСОБА_3 злочину за ст. 287 КК стосовно дати, часу, місця, способу вчинення ним кримінального правопорушення, так як ці обставини учасниками судового провадження не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. Судом роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати визнані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого та потерпілої, надані в суді, є послідовними, співвідносяться із фактичними обставинами справи, тому, суд визнає їх достовірними в частині встановлених фактичних обставин обвинувачення.

Отже, заслухавши і проаналізувавши показання обвинуваченого та потерпілої, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у допуску до керування транспортним засобом особи, яка не має права керування транспортним засобом, що спричинив тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого, тобто злочину, відповідальність за який передбачена ст. 287 КК.

Позиція сторін кримінального провадження у судових дебатах та потерпілих.

Прокурор ОСОБА_4 у судових дебатах просила визнати винуватими

ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_3 висловив думку про доцільність призначення такого покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 просила суворо не карати обвинуваченого. Вважає покарання у виді штрафу достатнім.

Законний представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 у письмовій заяві від 24 квітня 2025 року зазначає про відсутність претензій до обвинуваченого та необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинений ним злочин за характером посягає на відносини безпеки руху та експлуатації транспорту, за ступенем суспільної небезпечності є нетяжким злочином, а також враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я та обставину, що пом`якшує його покарання.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки згідно з обвинувальним актом така обставина обвинуваченому ОСОБА_3 в провину не ставилася.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, єйого щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, неодружений, працевлаштований, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває. На судове рішення в частині вирішення питання призначення покарання істотним чином впливає думка потерпілої ОСОБА_5 та законного представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , які просять суворо не карати обвинуваченого.

Згідно із досудовою доповіддю Луцького районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 8 травня 2025 року орган пробації зазначає про середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим і вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також дані про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді свідчать про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і дає можливість суду призначити покарання у виді штрафу у межах санкції статті інкримінованого йому злочину.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368, 374 КПК, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 287 КК, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1